27 



tidniimt-ii. alt liaii fällt Ivenne ståtliga hatsöriiar \i(l l)oet, 

 hvilka (len lycklige skylten förmånligt afyttrat till en af sta- 

 dens l)emärkta köpmän». 



Sen (less har det inte fnnnits några hafsörnar alt fälla i 

 (len trakten, men i dag har Vinästiskaren återigen sett en fågel 

 som han inte känner till. 



Del är nn tlera år sen han såg den första gången vid vår- 

 fisket inne på fjärden och han har sett den många gånger 

 sedan om sommai-n. En gång såg han två stycken flyga där- 

 inne. Men han vet alltjämt inte namn på dem. 



Jägaren frän herregården, som var nere hos honom på 

 knipskytte en var och såg fågeln, påstod att det bara var en 

 masa. Men Vinästiskaren har sett för många fåglar för att 

 tro på det. Ingen masa flyger så som den där fågeln och 

 ingen skriker så heller. 



Han skulle ha skjutit fågeln tör länge sen, ty han säger 

 sig att åcn måste vara märkvärdig och säkert värd sina pengar, 

 men han har inte kommit åt den, dels därför att den är skygg 

 som en stortrut. dels af det skälet att han aldrig har sett den 

 där fågeln sitta på stranden, där han kunnat krypa pa den. 

 Den matte rentaf vara född på vingarna, säger han sig. Och 

 medan han just står och tänker på den märkvärdiga fågeln, 

 kommer den åter flygande öfver fjärden därute. 



— Nej, en masa är det inte! Vingarna äro för långsmala 

 och hvassa i de mörka spetsarna. Visst är färgen lik måsarnas, 

 med hvitt och grått, men hättan är svart som på sommarens 

 små flsktärnor och näbbet lyser stort och rödt som ingen 

 annan fågels. 



