IG 



Hur skulle någon också vela det? 



På de karlor (itVer Södermanland. Inilka skolbarnen liiia 

 ulaf, är det l)ara hathla fäll. där gässen samlas mellan Häl- 

 ringe och Landsort, och lika toml. där Källskären skönjas vid 

 S3'nrandcn tvä mil utanför Hråvikcns mynning. 



Del var länge tvisl mellan Källskärsföreningen och en skär- 

 bonde nere i Östergötland om Inilket landskap tle yttersta 

 klipporna hörde till. 



Ingen visste det riktigt. Egentligen borde ingen hall riitl. 

 Tv del är ett landskap för sig själft därute — ett läglarnas 

 län af var herre, som hafvet skiljer ifrån människornas 

 eget land och som fåglarna må dela med hvarandra och med 

 Oster.sjöns härar af salar. 



Det iiörjarvid Björksunds mäktiga örike, där (hnarna härska 

 och ulvarna i'opa från de nallmörka bergen. Där skjulei" 

 landet ut en kil af skär så långt i hafvet, alt näi- man når 

 dem man just skönjde ifrån stranden, ligger det ännu andra 

 knappt skönjbara därute. Frän dem igen mot söder och syd- 

 väst sträcker sig ett led af glesa klippor öfver Häfringe ner- 

 emot Östergötland, alla så långt ut att del svenska fastlandet 

 Iran dem blott synes som en fj;irran blånande linje. 



Där bo skräntärnorna pa Ljusskär i nori- och i)a Loljeskär 

 i söder, och däi' ga de vilda gässen i land {'ifveralll. diir inie 

 människan synes för lillfällel. 



Nu läge del nära I ill hands all tro. att någon särskild egen- 

 skåp hos skäixMi. något i deras skapnad eller \iixtlighet eller 

 någon rikedom af föda i vallnel därnU' lockade fåglarna 

 just dil. 



