CxS 



I \iirl huul är skräntänian sedan äldsta lider ['öv l\v^e\- 

 kiinskai) känd såsom häcklagel på några \idl skilda slällen 

 och i (.Mislaka eller fåtal par. Redan 1782 skref den mång- 

 kunnige prästen Samuel Odniann i K. V. A. H. sin mycket 

 värdelulla nppsals Anmärkningdr om Skrän-Måsen . h\ari han 

 påvisar denna fågels identitet med Fallas" Sterna caspia och 

 samtidigt utmärkt beskrifver dess uppträdande i ()stersjöskären. 

 Här har skräntärnan alltså en urgammal stamort. Det enda 

 om hennes säkra förekomst man vet i västra Sverige är. att 

 några få par af ålder brukade häcka och ännu göra det på 

 enstaka skär i Vänern. Inom Skåne och Blekinge äi' hon okiind 

 såsom häckfägcl, likaså vid Öland. Däremot har jag under senaste 

 åren iakttagit två häckande par på skär utanför södra Kalmar 

 län. DiiiilVan och norrut genom de mellansvenska landskapens 

 stora skärgårdar ha skräntärnor förr häckat här och hvar i 

 enstaka par åtminstone upp till Gästrikland och troligen längre 

 norrut.' UtanlVir kusten af Tjust återlinnas ännu pa kartan 

 åtminstone tva och i Stockholms skärgård ett >skränmåsskär . 

 Det senare, beläget utanför Möja. har länge varit tomt, men i)å 

 Hvitharorna i närheten häckade ännu Ivenne par tills för några 

 år sedan en bondpojke i trakten skröt med att ha skjutit de 

 sista skränmåsarna. 



Sannolikt finnas luir. siirskildl inom Östergötlands skärgård, 

 ännu ell lilel anlal skränlärnor spridda pa enstaka sk;ir i liafs- 

 l)an(lel, ehuru del varit mig omöjligt all erhålla uppgift om 



' Kiicseiidul meddelar 1908 att hon förekommer» i södra Norrbottens skärgärd' I ;ir 

 har ett par skräntänior trnlTals häcli.niide p3 Hockstcnsrervct utanför Mancå, men den ena 

 maken blcf dessvärre skjuten 



