öariias al)()r. sa alt livar ocli vu hade sina ägi^holiiiar , och 

 denna uppdehiing brukas delvis än i dag. 



Aiiiifåniisten i skärgårdarna hör man ofta kknKh'as, särskildt 

 af tljnrskydds- och naturskytklsvänner, hvilka kitt (kiruli se 

 en förföljelse niol fåglarna, (iifvetvis är del också elt \åld 

 mot dem all hokslafligen röfva Iran dem äggen. Men hela 

 denna sak ses ofla något ensidigt och bedömes förhastadt. 

 Det är också ett vald all laga kalfven från en ko och en obe- 

 stridlig f(")rf()ljelse att dag f(')i- dag stjäla undan äggen för 

 hönsen. Men det faller det ingen in all jämra (")fver. En 

 förståndig äggfangst i våra skärgårdar af därtill berättigade 

 personer behöfver visst ej skada. Den kan tvärtom vara till 

 god nvlla genom alt något hålla tillbaka ökningen af sådana 

 hvilfaglar , hafstrular och grålrutar, hvilka i sin lurbedrifva 

 äggfangst bland den mera värdefulla fågeln, såsom ejder och andra. 



Men del är också endast denna förståndiga äggfångst som 

 ej skadar. Att en hop löst folk, såsom nu ofta sker, inför den 

 nuvarande jaktlagens bepröfvade hjälplöshet utan urskiljning och 

 om hvarandra bedrifver äggfångst i en skärgård, blir helt natur- 

 ligt en ungefär lika god hushållning, som om tio obekanta per- 

 soner om hvarandra skattade äggen i samma hönsgård. 



Om kommunismen möjligen har någon uppgift att fylla så- 

 som motvikt mot andra rotföreteelser inom människornas 

 .samhälle tillkommer mig icke att bedöma, men vid hushål- 

 landel med naturens lefvande tillgångar är den i hvaije fall 

 absolut oduglig. 



Del har visat sig vid olaliga tillfällen, och del kommer åter- 

 igen till synes beträffande skräntärnan, icke blott vid ulrot- 



