98 



lighctcn myckel slörrc ;in del pa alsluiui sag iil all vara. Xär 

 jag gick dit ii])p kunde jag ledigt gömma mig bakom del. 

 Kanske man kunde bvgga Ull eller utvidga det. Då föll det 

 mig också in, all ett eller Iva kummel kunde vara fåglarna 

 rätt likgiltigt. 1 räkning äro fågel hjärnorna i gemen så vidt 

 jag funnit inte öfverdrifvel skickliga. 



Bland andra grejor i hälen hade jag också med mig några 

 ställningar med grindigl målad segelduk. De kunde duga. 

 Efter en arbetsam tinnna slodo där också två kummel pa 

 Löfjeskärs krcni. och del nykomna var hell litet och blyg- 

 samt bredvid det, som tVirul slod inlagdt [)a llollans hemliga 

 sjökort. 



En pinsam stund funderade jag på, om den fule möjligen 

 skulle la mig. ifall lolsverkel fick reda j)a förändringen. Lot- 

 sarna borta pa Häfringe kunde få se del. Ingenting undgår 

 deras ögon. Och det lär verkligen vara förbjudet att lägga 

 till eller ta ifrån någonting vid allmänna sjömärken. Men någon 

 gång skulle det väl också vara mig förunnadt all, om så verk- 

 ligen behöfdes. vara delaktig i svenska folkels bekväma o\elen- 

 het om alla de förbud, som folklVirsandingen laler sälla i)a 

 papperet. 



Det nya sjömärket \ar för öfrigl som sagdl så blygsamt. 

 Därför öfverlät jag tills vidare bedömandet af hui- mycket det 

 märktes åt skräntärnorna. De märkte del inte heller. När 

 jag ett par dagar senare kruj)il in bakom dess målade stenar 

 och Källskärsvaktaren faril till Slångskär med balen, tvistade 

 de och slogos med trutarna och med Inarandra. men sjö- 

 märket var del ingen l\ist om. Och liskmasen. som är fräck 



