109 



skär var \'\d Källskäreii iiiiiulre pätallaiulc. därlch' all Lötje- 

 skär (l;ir synes sä ensaiiil i sin bredd och skapnacL Pa de 

 närliggande skiiren bodde niesl ejder och enstaka trulai-. 



Skrän[;irnorna rcirde sig eniellerlid äl'\en där inom sa snälNa 

 gränser, alt jag blott tva gånger undei' min vistelse kunde se 

 en flygande skräntärna i närhelen af själlVa Källskären. 

 hvilka ligga nägot (")l\er t\a kilometer Iran I^Wjeskär. 



Om skräntärnorna nu letvat af slrcinnnini*. hvilkel ju lii^uer 

 nära till hands all tro. borde al sa mänga niirboende läglar 

 åtminstone några ha visat sig d;ir. ty \i kastade \ id behof ut 

 strömniingskölarna strax vid det ena Källskärel och lingo i 

 regel (ilVernog i)a natten. 



Men de stora tärnorna inom dessa trakter synas ieke letVa 

 al' stninnning. Dessa, som man IViresläller sig. verkliga hals- 

 läglar, hvilka lill hennisl här \älja de yttersta skiiren. där 

 ()stersj(')n \äl iir sa sall som den blir i norr. de Ixekas (ilVei" 

 hulVud ieke föredraga saltvattensfisk. 



Detta förtjänar ii[)pmäi'ksandiel ur tva synpunkter. Dels ha 

 de skräntärnor man iakttagit vid salt vatten i norra Europa, 

 och de llesla biologiska r(')n om lägeln stannua häriiran. inom 

 litteraturen uj)pgilVits lilnära sig al' hals- och just sillliskar. 

 Dels bloltai' den alVikelse Iran denna uppfat t ning. som iakt- 

 tagits vill de stora svenska häckplatserna, del i mina (■)gon 

 säregnaste draget i ski'äntärnans lif vid denna kust. nämligen 

 hennes \ana alt luimla sin hkla öfver stora afständ. samtidigt 

 som hon [)a marken är bunden till ett enda litet område, en 

 del bloll af en klip|)a ute i skiiren. 



