112 



Del \isti(ie sig lui. all de! allra mesta iili^jorde Himniiii^ar 

 eflei' nuni. id och abborre. Man kunde iilXen påvisa i^ers, 

 löja oeh gädda. All massan dessutom masle ha imiehäl- 

 lit restei' al' strömming lar tagas \ov gif\el. Dessa lisUars 

 igenkännliga delar IVMMiitas oeh lörsxinna emellertid sa lätt. 

 att det väl kan ITjrklaras alt läglaina kunna ha förtärt ström- 

 ming i ganska stor utsträekning. utan att mängden i töi'hal- 

 lande Ull öfriga fiskarter kan laslställas. Men mängden al' ben 

 och fjäll efter de nämnda scUvattensfiskarna äi- sa rik. att del 

 med stöd af deras förekomst far anses säkert, alt dessa skrän- 

 tärnor i (')l'\er\ägande grad lifnärt sig af sådana liskar. sär- 

 skildt i sädan storlek oeh aldei'. Inilka endast af dem kunna 

 fångas pa ringa djup i närheten af kusten oeh företrädesvis i 

 s()ll eller mycket bräckt vatten. 



Af de hundratal skräntärnor. Inilka jag sag tlvga förbi 

 Hartsölandet under sommaren, iakttog jag aldrig att någon 

 log en lisk i \allnen däromkring. Fåglarna konimo llygande 

 langl utitran hafxet oeh h()jde sig nagol. diir smiden bletXo 

 trängre oeh (iarna skogiga. Där de \\d l\ingsö togo \ägen 

 i'ätt öf\'er land. hcijde de sig till fyrtio, femtio meter eller något 

 mera oeh \alde därvid just den led. som snarast fcMcle dem 

 öfvcr vatten igen pa andra sidan. 



Afsikten all llyga langl och med ett visst mål låg uppenbar 

 i hela deras sätt att f;irdas. De foro i'akl fram allesamman 

 med denna j;imna ifxer alt komma \i(lare. som man lätt igen- 

 kiinnei' hos striickande fåglar, till skillnad tVan llvgsältel hos 

 dem. hvilka sa alt siiga fara ond^ring . Oeh de Noro i 

 regel tvsla. 



