118 



pa (le otroligaste o])tiska villovägar helt oxiintadt med pa ])la- 

 larna. Hökte jag. tappade de som klättrade i taket andan oeli 

 drumlade ner i pipan. Mänga dogo hraddTxlen i min anteek- 

 ningsbok. Än i dag, när jag sitter här oeh söker tyda dess 

 kräklVHler. hittar jag pressade spindlar mellan bladen. 



Men den som myeket njnler skall väl något lida. 



Nedanför knndet lag hela Löljeskärs sluttning mot norr med 

 skräntärnorna fylkade på de Inila hällarna. De kommo su- 

 sande ned från alla håll, sa snart Källskärsbaten försvunnit 

 bortom Slångskär. oeh spindlarna lingo kry|)a i sabbatsfrid 

 på min naeke liera timmar, innan jag bara förmådde se 

 mig mätt pa det lysande \'indet ulanfcM- kumlets falska sten- 

 väggar. 



Klipj)ön sluttade sakta ni i del vidtfamnande. sommarblå 

 hafvel, där gudingarnas hvila ryggar syntes gunga sa långt 

 ögal nådde. Uppe i bränningen simmade tioekar af tord- 

 mular, hvilka hade sina bostädei- undei- de hundratals ki-iug- 

 strödda slenbloeken på stranden. Of\anför dem giek graslens- 

 berget upp i Ivenne breda åsar, där trutar af olika slag sutlo 

 parvis ])a h\ar sina knallar, k^mellan åsarna framlf)!' mig låg 

 så den grunda sänkan. där del samlats lile jord oeh växtlighet 

 i skrefvorna och där skräntäinorua hade sin stad. 



På några ögonblick var hela sluttningen framför mig full 

 af dem. De kommo ned med häftiga l)romsande slag ur de 

 ui)j)sträekla langa vingarna oeh med den stora hvassa niibben 

 nedsl räckt som om den tyngde dem. De skränade öfverljudi 

 ännu, men del hade kommit en lugnare lon i skräuel. De 

 som ännu kretsade omkring hade delta utdragna skarpa läte. 



