äii^skiil till lifia Iriilkolonieii. dft \ill säi;a sa godt som hela 

 skäret. Jag fann också några skal bacic efler skräntärnägg 

 och ägg af cjder. men vid nagol bestämdt trutbo lago de ej. 

 Da kröp jag in i det nya knnilet och bidade att gråtruten 

 skulle visa sig. Frän den dagen har jag antecknat de torra 

 enskildheterna och återger dem som de äro. 



Klockan half tio var jag gömd och båten for sin väg. I tva 

 timmar och något mer gick lifvet sin gilla gång inom kolonien. 

 Skräntiirnoina trätte och kommo med fisk och byltes vid 

 all i-ufva. 



Emol klockan tolf hörde jag en gråtrut och en skränlärna 

 skrika samtidigt, men när jag fick ögonen på dem. tlög gra- 

 truten blott förbi längs marken och en af tärnorna jagade 

 honom, .lag hann vända mig om och följa truten genom en 

 springa. Han satte sig på en häll utanför kolonien, där jag 

 visste att det fanns gratrutbon i närheten. Men han putsade 

 sina fjädrar minst tio minuter, och jag öfvergaf att se pa honom, 

 niir min nacke började värka af böjningen. Att han måste 

 ha bo i närheten var tydligt. 



Strax efter skreko några skräntärnor igen. nu midt framför 

 mig, och nu såg jag. som jag tyckte, gratrulen sta ibland 

 några spirande blomstånd, där ett skräntärnbo låg. Han 

 hackade i sig något som lag pa marken. Att det var ett ägg 

 var tydligt. Jag hade intrycket all han \ille skynda sig. Pa 

 flera sidor om honom skreko skränlärnorna. Men han 

 stod oantastad åtminstone en half minut. Da kom en tärna 

 med ilskel skrän rusande ned mot hans rygg. hvarxid han 

 skrek lill och lyfte undan. Och da sag jag honom först lyd- 



