ITC) 



niöjligliel IVir niii; ull gira min iwimera sa laiigl al sidan. 

 Däreniol lanuir jag äter se Irulcn. när han slutligen flög med 

 ägget. Del var uppenbart samma liiit som IVirnl. Han Hög 

 lill samma sliille som den IVirra. och duv IVM^svann han l)ak()m 

 en liäil. 



Xn skulle jag velal se mera. men hade sagt lill min båtkarl 

 all komma lillbaka ellei' lem limmar. Tiden var IVn-liden. 

 Dä. strax innan han kom. \ar där äter en gralrul Iramme 

 längi'e borl. Om han log nagol kunde jag ej se. Tva ski^än- 

 tärnor slogo ölVer honom, oeh jag log en bild af dem. Men 

 hällel var lör langl oeh bilden \ar oduglig. 



När nu båtkarlen kom kr(")p jag ut oeh. gick strax lill stället, 

 där fiskmåsen \aril svnlig. Diir lag ett ujjjjklulVel oeh lill 

 hälften in-ätel skräntärniigg. Boel som ägt ell ägg förut var 

 tomt. Del var alltså liskmåsens verk oeh hans sätt att ga 

 lill väga. Mur \ar del sä med grätruten".' 



.lag giek dit. Där lag också mycket rikligt skalet l)akom 

 hällen, där han satt sig l)åda gångerna. 



Xu föresatte jag mig all i hvarje fall bokstalligen se honom 

 i hvil()gat hemma hos sig. bvggde ett stenkummel lill framtVir 

 hans knalle oeh gömde mig där IViljande dag, sedan jag 

 lagt ett halfnrdrncket ejderägg med den hela sidan upp pa 

 hällen. 



Länge behöfde jag inte \;iuta. Innan bäten lämnade stran- 

 den kom däi' redan en gralrul och salte sig. Men Inad föl- 

 en gralrul' En individ i oren dräkt, med spräckliga tecken 

 både pa \ingania och stjärten. Hvad hade den på häckplatsen 

 att göra'.' .lo. han gick fram lill ejderäggel och förscikte hacka 



