190 



särskildl hos skrattmåsen. I sitt arbete /The Home-Life of 

 the Terns) ger engelsmannen Bickerton också ett j)ar bilder 

 af ljusare och mörkare fläckiga ungar af den stora kentska 

 tärnan. Dessutom förekomma ljusare och mörkare dräkter 

 bland de flvgvuxna ungarna hos tlera måsfaglar. Särskildt 

 hos fjällabben har jag iakttagit, att det i samma kull ofta är 

 en ljus och en mörk ungfågel. Men ingenstädes har olikheten 

 synts mig tillnärmelsevis så stor som hos skräntärnans 

 ungar. 



På den stora bilden här ligga ju två alldeles Inila ungar. 

 Det är lätt för ögat att stanna vid dem och halka förbi det 

 öfriga. Men där ligga två ungar till längre upp. Och de äro 

 svartgrå. 



.lag har tagit dem j)å samma plåt. med de ljusare närmast 

 kameran, där deras hvithet ej kan bli relativt öfverdrifven vid 

 exponeringen, detta för att möta hvarje invändning, alt färg- 

 värdena vid fotograferingen kunnat blifva ändrade till fördel 

 för hvad jag framhåller. 



Men egenheterna stanna icke vid färg och form. Skräntär- 

 nans ungar kunna därjämte vara så olika stora i samma bo, 

 att det påminner om den rangordning af »tripp, trapp, trull», 

 som förekommer hos ugglor och tlera andra fåglar, hvilka 

 kölden under värpningstiden drifver alt rufva från det första 

 ägget lagts, och hos hvilka därför ungarna kläckas fram en i 

 sänder, sä att den minsta ofta inle är fjärdedelen så stor som 

 den först kläckte. 



Hos skräntärnan synes della i)a liera af mina bilder. Den 

 mindre ungen är på dem inte hälften så stor som den större. 



