193 



Nu \n<'ai\ skränlärnoriKt. som iiiåiiiiia andra läglar, iinucfär 

 etl ä"!!; oni (Ivijnet. Jay; har iakttagit hos dem, säväl som lios 

 lisktänia och svarttärna, att fåghu-na rufva äfven när de blott 

 lagt ett ägg. Det är då alldeles i sin ordning att de, som jag 

 också sett. kläcka ungarna med någon tidsskillnad. Hos de 

 få par skräntärnor, hvilkas kläckning jag kunde följa, blef del 

 dock tre ungar under loi)i)et af två dygn. Storleksskillnaden 

 emellan dessa nykläckta ungar var ej så påfallande; icke större 

 än Inad man ser till exempel iios hafstruten. Ej heller voro 

 ungarna påfallande olika stora i alla hon. På bilden med de 

 ljusa och mörka tvåkullarna synes ingen afsevärd skillnad, 

 och här är ännu en bild. på hvilken ungarna förefalla all- 

 deles lika. 



Hur hänger då detta samman? 



Då det gäller fåglar, hvilka bo i täta kolonier, synas mig 

 slutsatser böra dragas med i\vn största försiktighet. 



Det är bekant att kolonifåglar ofta, af misstag eller nöd tror 

 man, lägga ägg i hvarandras bon. 



Det är vidare kändt. att vissa kolonifåglar stjäla ägg från 

 hvarandra för att rufva ut dem i sitt eget bo: hos en del 

 andfåglar äfven från helt andra arter. 



Dykänder, såsom ejdrar och svärtor, locka gärna till sig 

 hvarandras ungar och upptaga dem som egna. 



Slutligen kan det också hända, att ungarna i en tärnkoloni, 

 hvilka bruka vara på benen när de äro i fred. vid människans 

 närmande springa tillbaka till bona och därvid någon gång 

 i hastigheten råka lägga sig i grannens, där de i hvarje fall få 

 ligga i fred så länge iakttagaren går omkring bland dem. 



X^-19:i093. Berg, Sållsijiila fåglar II. 



