lim 



al har jag mänga gånger iaUltagil.' l'"isktärnan gör del oeh 

 (Ivärglärnorna g()ra det. De hugga liardt oeh förfölja den stae- 

 kars främmande unge. som kommer inom deras hlla område. 

 Ofta har jag higt märke till all del legat döda små ungar vid 

 deras häekplatser. utan någon i'imlig anledning ulom just detta 

 all de hlilVil haekade till döds af grannarna. 



Denna iakttagelse synes få särskildt intresse inför skrän- 

 tärnorna, därför atl (hulligheten bland dei'as ungar är så öfver- 

 raskandc stor. 



Redan på Löfjcskär. som jag måste resa ifrån några dagar 

 eflcr kläekningsliden, såg jag många ungar ligga dckla. På 

 Ljusskär året efter (alltså IDLS) låg del \'id midsommarlid döda 

 skräntärnungar öfveralll. De lågo i alla olika storlekar, dock 

 mest små, vid snarl sagdl hvarlannal bo. 



I stora kolonier af skrattmåsar har jag ofta sett döda ungar 

 ligga strödda och äfven bland tisktärnor. men hos ingendera 

 i sådant antal som hos skräntärnorna. 



Skall nu orsaken lill de mänga döda ungarna sökas i skrän- 

 tärnornas böjelse alt förfölja och hugga hvarandras ungar'.' 

 Kn sådan IVirmodan sammanfaller godt med den ganda upp- 

 fattningen, atl skräntärnan gärna angriper andra fåglars åt- 

 komma. Eller tar den starka dödligheten sättas i samband med de 

 olikslora ungarna, oeh UKijligen storleksskillnadens orsak s()kas 

 uti all en del ungar äro svagare, därför lillvälla sig mindre 

 f(")da och så duka under? Inom skrattmåskolonierna är del 

 vanligl all. sedan de friska fåglarna Ihllal bort, man fai' se 

 enstaka fullt llygvuxna ungfåglar .springa ond<ring bland tufvorna. 



'Se »Tåkerii I, kapitlet <im tärnorna 



