222 



slai^il ned. Xiir jag simmade iipj) oeh häide mig \id eii af 

 dem, kunde jag se liela slraiiden. Där svntes h\ila läglar pa 

 sanden (UVeralll. ehuru del var Tör langl iöv mig all urskilja 

 storleken med blotta ögal. Mimi en slrandskala uppläekle mig 

 därute och gal' hals. och niu- nu alla de andra läglarna lylle, 

 såg Jag oeksa dvärgtärnorna lladdra upp frän sanden kring de 



»Det var inte det ringaste rede 

 gjordt, bara en i.itkn rai.e.» 



