235 



En aivisai) unge. 



lilirälle. när de Ijäda röräklrarna lill vänster Noro horla. Un- 

 garna till höger voro också ute pa sanden, och i ett nu. när 

 det kalla regnet kom. hlef det ett s|)ring ät alla hall med de 

 sma duntot tärna. 



Tärnan till höger, som var hemma pä sitt sista ägg, 

 reste sig i balen och lockade pa sina smä. I ett nu hade 

 hon lyra ungar omkring sig. Och nu inträtlade det märke- 

 liga, nämligen att hon inte alVisade de IVännnande ungarna, 

 som hon nvss förut hackat lör att kcira bort. Hon bara 



