239 



lyfte, och sprungo, som saclaiui ungar l)riika. iil pa sanden 

 och gömde sig en och en. Och när rödhenan Ivslnal och de 

 små tärnorna ifrigt kommo fla(kh'ande igen, lyckades parel till 

 vänster locka till sig Ire ungar. Atl del var deras ;ir viil tro- 

 ligt, men det är inte säkert. ÄtVen i samhällen al' fåglar 

 tyckes det svart atl skilja pa niill och ditt. 



Under sommaren sen liade jag de små tärnorna länge in på 

 knuten hvarenda dag. De hade sill tiskeområde längs strand- 

 hagen nedanför trädgarden, och niir jag stod där och talade 

 med min tame uW brukade där konnna en dvärglärna lärande 

 som en fjäderboll och vaia ovettig pa oss. Men hon reste 

 strax igen. tion hade inte lid. Hon skulle ha smaspigg till sina 



»Den .\ndra t.vrnan blef stående vill- 



RÅniG :MI-;I) sin fisk II.ÄNGANDK i N.\!iliET.)) 



