240 



(lunlollar {läriite. och sa Ibr hon i väg längs stranden och skrek 

 — kitl. kitll Där lötVade del inie länge iVirrän hon liek syn 

 på en spiggpinne och daskade dil, sa atl \allneL rök. Och sa 

 snrrade vingarna igen. när hon försvann nt lill sin kära holme, 

 (l;ir sanden li<*<ier öde nu och bidar vårens kära gäster. 



Malte inIe någon medlem al' del ädla italienska folkel lä se 

 henne i ^•inler. EtI af de stora vetenskapliga verken försäkrar 

 nändigen, all italienai'na äro den enda nation som äter dvärg- 

 tärnor. 



