270 



lick sf en \il(l grågås pu luira linll. Dfl skrddc lu'11 ()\;inl;nll. 

 .hig kom i l;iii(l på en strand vid norska ishafskiislen. Del 

 var en al' dessa höga öar med ett Ijiill i midten oeli en smal 

 vik liiir och livar med ett stycke grön strandremsa. Där hii^o 

 ett |)ar bondgårdar j)a den gr(')na Häcken mellan Ijällets armar. 

 \'id sjöbodarna gungade nordlandsbatar. i sluttningen lyste 

 några brokiga kor och ute pa en lag strandtunga gingo några 

 gråa tamgäss pa bete. 



\\ lade i land. Medan balkarlen tog \ägen uppåt gårdarna 

 i ett iirende gick jag sakta nteller sti'anden. (iässen. som 

 alltjämt betat. h()j(lc halsarna, när jag kom dem |)a elt par 

 stenkasts alsländ. Det bruka tamgäss göra. och jag begrep 

 ingenting, förrän plötsligt den lilla llocken — det \i\v väl sex. 

 sju stvcken — till min häpnad lyfte och Ihigo bort ölVer Ijoi- 

 den. luirst trodde jag alltjämt att del var tamfåglar och att 

 (le strax skulle lägga sig pa vattnet. Tama gäss fa ju ofta 

 det där infallet att tlyga ett stycke. Men dessa tlögo vidare 

 r;ilt ul öWvv fjorden och tVirsxunno, som jag kunde se. \id 

 några mindi'e skiir långt borta. 

 Det var grågäss. 



Sedan lick jag klart IVir mig. att de vilda gässen beledde 

 sig pa (let sättet däruppe. l'a mänga skärhennnan voro de 

 »dunviersfåglar liksom ejdrarna. Den bonde som ägde (ni 

 skattade dem |)å uniiai'. hvilka u|)pf()(l(les på gårdarna, såsom 

 det är bruk öfver hela den del af världen, där det bor grågäss. 

 Hittade man ett gasbo lani^t borta, log man hem iiggen och 

 lade dem under en af de (jderhonoi'. Inilka rufxade in|)a 

 kmiteu . IVir att hitlare kumia passa pa. n;ir gässlinL;arna kliick- 



