:5()7 



Dessa rader säi^a allt. 



De svårigheter, som iikUI ägarens l)ehjärlaiisvär(la försök 

 all rädda de sällsvnla läglarna därute Iran undergäng, äro ett 

 typiskt exempel pa hxad en jordägare, som \ill skvdda naturen 

 pä sin egendom, i \art land kan ha att kiimj)a emot. Här 

 har vakats oeh \aklats. men lörr eller senare har en hat 

 inilVan lAanekusten hegagnat en natt eller en dimmig morgon 

 l'(")r atl komma i land pa en af holmaiMia. oeh sa har den lilla 

 kolonien där varit plimdrad. l:^n oeh annan tjut' oeh tjidskyll 



— tlen svenska lagens handhafvaregöra egendomligt nog skillnad 

 pä dessa kongruenta beteckningar — har hlitVit tagen på bar 

 gärning därute, men ägarens anställda vakltblk har jälVats 

 inför rätten, emedan de — helt naturligt — Noro i malsäga- 

 rens tjänst. Oeh när slutligen två svenska medborgare i 

 nådens år 11)13 blefvo öfverbevisade om att halva plundrat 

 snart sagdt hela gåskolonien oeh att hafva skjutit tjugosju 



— säger 27 — stycken ejderhonor. där de troget lågo rufvande på 

 sina reden. då dömde den gotländska häradsrätten dem till 

 femtio och tjugofem kronors böter. Och markägarens kraf på 

 skadestånd blef (enligt domboken) ogilladi — . då ej blifvit 

 visadt. att denne genom svarandenas brottsliga förfarande 

 tillskyndats någon skada». 



Reflexionen öfver detta kan fattas kort. 



Skola vi här i landet allt framgent ha sådana domstolar 

 och sådana åklagare och sådana lagar till hjälp för de vilda 

 djurens skydd, som vi ha nu, så få vi till slut bara människor 

 och kråkor kvar på våra kuster. 



