•A]'2 



kunde skvml;is inellaii vajande grässlrån. Hon lyckles inie 

 lia r()nl något inlrvck al' de andra gässens oro. 



Del IVirgiek en halflimnia igen. Jag kikade just u\ ph den 

 ■ rufvande gåsen. Da sag jag denna sli-äeka iialsen lianial pa 

 del la IV')!' gäss så säregna sätt. Hon kaeklade oeksa. oeh i den 

 riklning hon sag kom nn ett par gäss gående genom gräset 

 IVan li()ger. Det var milt gaspar. De Iiade galt iHUidt om- 

 kring min tånghög hela tiden oeh iakttagit den Iran alla 

 sidor. Flera skvgga fåglar, hos hvilka jag legal gömd. ha gjort 

 på samma sjitl. n;ir de misstäidvt något. Storspofven \id Ta- 

 kern gjorde det, oeh harstrntarna på Karlsö. Tanghcigen här 

 var blott ell ojämförligt bättre niaskeradt gömställe. Men del 

 tycktes inte hjälpa. 



Som gåsparet nn kom gående, föreföllo fåglarna alldeles 

 trygga. De veko undan för den rnfxande gasen — ett (igon- 

 bliek svnles därborta halsen af en gas till. hell säkert hemies 

 vaktande gåskarl — oeh konnno nn frän motsatta sidan ni))) 

 mol sill rede vid törnbusken. 



Nn salt jag fnilkondigt orörlig, oeh något prassel som hcirdes 

 med vinden kan alltså ej ha skrämt dem. Bada läglarna 

 konnno helt nära intill boet frän sidan. ehniHi alllj;imt bakom 

 iiräset oeh busken. Oeh så — i samma ögonblick som de 

 slodo nästan midtlVh- mig och jag väntade alt la se gåskarlen 

 hel och hållen, slamiade de igen och lui inli'älTade något, som 

 jag ständigt kan se {'öv mig. (lasan stiiickte halsen i;itl al 

 min gömställe och Iniiste som en orm. pa sannna sätt 

 som (\v tama gässen göra. Sa gjorde bada läglarna hell 

 om oi'h fcM-sxunno försiktigt gående bortom tan<ih()garna. 



