:n:) 



Och (kila upprepades lui i^ani; |);i iiani; under de lininiar som 

 gingo, innan båten på utsatt lid landade \'öv alt luinila mig. 



Dess l)ättre hade jag bestämt tVu- haten all återkomma eller 

 fem limmar, och äggen logo som jag IVirslod ingen skada al" 

 att ligga orutVade i solskenet och del varma gasdunet lialtxa 

 daijen. Denna IVåiiia är annars alllid (imtåliii \'öv den som 

 jagar med kamera. 



Intill dess båten kom. varsnade jag gäng eller annan de 

 båda gässen närma sig tillsamman, nagol lugnare, ehuru de nu 

 hade en helt annan hållning än i början, och så — när de 

 kommo till en gitVen jjunkl från någondera sidan — stannade 

 de, hväste eller kaeklade och gingo undan igen. 



Lösningen lick jag mera som en ingitVelse än al" slutled- 

 ning, hur enkelt del måhända synes för alla dessa lyckliga 

 människor, hvilka från början veta allting. 



Gässen hade väderkorn! 



De sågo uppenbart ingenting vid mitt gömställe som oroade 

 dem. De hörde icke heller något misstänkt. Men i samma 

 ögonblick som de tillräckligl nära kommo i vind föi' mig. sade 

 dem deras luktsinne alt därborta fanns en människa. 



Sedan drefvos de, som jag ofta sett hos fåglar, hvilka anat 

 att någon ligger gömd. af sina stridiga impulser. Sa snart de 

 inte omedelbart hade förnimmelse af faran, vaknade tvifvel om 

 dess befintlighet. Ingenting syntes ju som bekräftade. En 

 människa bridvade dock synas. Gåsan ville till sitt rede. Så 

 försökte de närma sig igen med samma följd som förut. 



Att de vilda gässen hade luktsinne var mig då en öfver- 

 raskning. Emellertid har jag sedan funnit, all l\å engelska 



