331 



När ingenting hände satte de sig i en hög nieHan tiifvorna 

 och tittade pä mig ibland, men började förresten putsa sina 

 dun. Dä förstod jag, att vi skulle bli bekanta, och satte mig 

 också bland tufvorna. 



Ofver oss svärmade hela hären af arga skrattmåsar och 

 längt ut åt alla hall var marken hvittläckig af deras skaror. 

 Några gulärlor pa tufvorna och en brokig skedanddrake i en 

 af de små vattenpölarna voro de enda vuxna främmande 

 fåglar, som syntes inom hela området. Först långt ujjpe 

 mot de torra sluttningarna sutto fiskmåsarna vid sina 

 reden. 



Det gick en stund. Jag bidade orörlig för att se hvad gäss- 

 lingarna skulle taga sig för och frågade mig. hur det kom sig, 

 att vi inte hade kunnat tinna en enda borta på Koggen. när 

 dessa gingo så öppet här. Då kom där en kråka flygande 

 nedifrån stranden. Strax efter henne kom en till. Det kom 

 dagligen ut en hoj) af dem från fastlandet för att röfva ägg 

 och fågelungar. För fiskmåsarna som bodde glesare redde 

 de sig godt. Men häi" gick det annorlunda. Så snart den 

 första kråkan var inom skraltmåskoloniens rågång hade hon 

 ett par arga fåglar öfver sig. På några sekunder voro de ett 

 tjog. Kråkan kastade sig behändigt undan, när de sköto ned 

 på henne. Den andra kråkan som kom efter gjorde på samma 

 sätt. Men där blef för många fiender omkring dem. At hvilken 

 sida de vände sig, kom där en ursinnig skrattmås farande. 

 Det hjälpte inte här med alla flygkonster. De fingo sin skäppa 

 full i alla fall. och på mindre än en minut voro de förpassade 

 utanför skrattmåsarnas gränser. 



