830 



Del var inlc så långl iil till stranden där, oeh sankniarken 

 var slät och bra att ga uti. Vi rastade här och h\ar. när 

 någon unge Ijörjade snappa grönt, och jag valde den liiltgang- 

 naste vägen, som den riktiga gåsan skulle gjort. 



Så anlände vi slutligen till stranden. 



Helt säkert hade ungarna inte sett det stora vattnel j'(")rut 

 och de hade väl ännu ingen blick ['öv, att det var större än 

 vattenpussen upi)e i sankniarken. men bekantskapen beredde 

 dem ett obeskrilligt nöje. l"\)rsta lilla vattentlik. som sköt 

 upj) mellan de in ita kalkllisorna. rusade de ned uti. De visste 



»HaFSTÅNGEN vak en NV OCH MÄKKEl.IG BEKANTSKAP.» 



