.'542 



slriiiidcii iiiol mas;ii'iias saiikii nuirk. dil kacklcl luirdes <fa löir 

 (1cm. Fiirsl när del iiilc luirdes längre stannade de. Da voro de 

 inne under de arga måsarnas hägn. De samlades i en Ik')!!; 

 och j)ei)() villrådigt, men när kacklet blef stilla och trvggl. 

 som det varit IVnst. tyslnade de och krcipo iKijda ihop alla 

 rvi'a vid en lulxa. 



De hade vandrat en läng väg på sina korta l)cn. De hade 

 sed sj()n för föi-sla gängen och hlaskat i dvn och npplelNal 

 nnderhaia ting. Och nu voro de trötta och \ille sol\a. Da 

 smög jag stilla bort ilran dem och npprei)a(le l^saias Tegnérs 

 l)er()mda harnavers — 



— ^Suf söll. lille (jcisiingL', nii . . 



