12 CHERNELHAZI CHERNÉL ISTVÁN 



a „Népek Szövetsége" már is testet öltött, akkor a nemzetközi madár- 

 védelem gyökeres rendezése a szövetkezett népek közös érdeke és java 

 szerint el nem mellőzhető. És mi magyarok már csak az okból is illeté- 

 keseknek tartjuk magunkat e rendezés kérelmének előterjesztésére, mert 

 Amerika Egyesült Államai mellett Magyarország volt az az állam, mely 

 a madarak védelmét úgy társadalmi, mint állami tevékenységgel, támoga- 

 tással, tehát magán úton, mint hivatalosan egyaránt, teljes következetes- 

 séggel, mindenképen megfelelő irányban és módon fejlesztette, intézmé- 

 nyekkel és törvényekkel rendezte és állandóan biztosította. 



Tiszta bizonyos és vitathatatlan, hogy az új világrendben az a régi 

 felfogás, mely a szárnyaszabadjában élő és mozgó madarat „res nullius"- 

 nak tekintette, meg nem állhat többé. Mi a madárságot egészében köz- 

 tulajdonnak tekintjük úgy, hogy az állandó fajok amaz államok 

 közvagyonához számítanak, a hol élnek, a költözködők ellenben a szövet- 

 kezett népek közös vagyonát alkotják. 



Az itt előadott főszempontok és elvek alapján módosulhatna az 

 1902. évi párisi nemzetközi madárvédelmi „Egyezmény", még pedig úgy, 

 hogy az új szerződés megszövegezését a „Népek Szövetsége" rábízná az 

 „Állandó nemzetközi madárvédelmi bizottság" -tr. Nagyon fontos volna, ha 

 a megszületendő békeokmány kifejezetten megemlítené a nemzetközi 

 madárvédelem rendezésének elvi megállapodását s mielőbb intézkedne, 

 hogy az említett bizottság munkáját elvégezze. 



Tervezet 



az 1902. évi párisi „Egyezmény a mezőgazdaságra hasznos 

 madarak védelméről" határozmányainak módosítása és újra 



szövegezése tárgyában : 



Első cikk. 

 A vadon élő madarakat nem tekinthetjük „res nullius"-nak, 

 hanem az emberiség köztulajdonának. E vagyonból a bizonyos 

 területekről soha nem távozó, állandó fajok az illető államok tulajdo- 

 nát alkotják, az időszakosan más területeket felkereső költözködők 

 ellenben nemzetközi tulajdonát a népek összességének. 



Második cikk. 

 Minthogy ethikai, aeszthetikai és tudományos szempontból vala- 

 mennyi madár kíméletet érdemel, csak azok ellen van védekezésnek 

 helye, azok ritkíthatok, a melyek akár közvetve vagy közvetlenül károsít- 

 ják az ember gazdasági érdekeit. Gazdasági jelentőség szerint sem lévén 

 absolut „hasznos" és „káros" madár, a régi beosztás idejét múlta. Leg- 



