A MADARAK NEMZETKÖZI VÉDELME 9 



dalmi törvényhez a szövetséges államok rendeletei járultak), Nagy-Britannia 

 1902., 1904. és 1908-ban intézkedett ; Románia 1906-ban szintén alkotott 

 bizonyos védelmi intézkedéseket, bár egyelőre nem gyümölcsöznek ; Norvégia 

 1908. aiig. 15-én; Franciaország 1903. jun. 30-án ratifikálta az „Egyez- 

 mény"-t, de némely megyében eleddig alig volt foganatja. Ternier L. 

 szerint (Notice sur la protection internationale des oiseaux. Verb. d. 

 V.-ten Intern. Ornitb. Kongr. in Berlin 1910. p. 993—999.) azelőtt a 

 vadászati törvény tartalmazott némely madárvédelmi intézkedést, melyek 

 ellenőrzése a belügyminister hatáskörébe vágott, aki azonban decentrali- 

 zálta az ügyet s a megyefőnökökre bizta végrehajtását. Csak 1897-ben 

 került a földmivelésügyi minister ügykörébe s egyúttal központi elbánás 

 alá. Az „Egyezmény" ratifikálása után azonban azok a megyék, ahol 

 a pacsirták, rigók, kertisármányok fogdosása és vadászata régtől fogva 

 divatozott, panaszszal járultak a minister elé és nem akarták a megszokott 

 madárvadászataikat beszüntetni. Nagy erőlködéseik után sikerült is elérniök, 

 hogy bizonyos tekintetben különös elbánásban részesültek, amennyiben a 

 megyék főnökei az „Egy e zmény"-től eltérő intézkedéseket tehettek. 

 Belgiumban szintén találunk ilyen a nemzetközi megállapodásoktól elütő 

 rendelkezéseket (pl. a hurkok használatát illetően). 



Mindeme törvényes intézkedések kifejezői és eredményei annak a 

 lankadatlanul folyó munkának és élénk, széleskörű érdeklődésnek, mely 

 a madárvédelem harcosait ugy az elmélet, mint a gyakorlat terén továbbra 

 is sarkalta. Nagyon jelentős és gazdag az az anyag, mely az elmúlt 16 évi 

 időszak nemzetközi-, madártani-, gazdasági-, vadászati- és állatvédelmi 

 kongresszusainak tárgyalásaiból került ki. Az oly mély nyomokat rovott, 

 Budapesten 1891-ben tartott Il-ik nemzetközi madártani kongresszushoz 

 méltóan sorakoztak az 1900. évi Ill-ik Parisban, az 1905. évi IV-ik 

 Londonban és az 1910. évi V-ik Berlinben, nemkülönben az utóbbi évben 

 tartott Il-ik nemzetközi vadászati kongresszus Wienben és az 1911-ben 

 Torinóban összeült nemzetközi állatvédő kongresszus és mások. Mindez 

 allíalmakon számos nagy fontosságú előadás s ezeket nyomon követő 

 eszmecsere hangzott el, a mikből leszürődő határozatok sok tekintetben 

 rámutattak az 1902-i „Egyezmény" némely fogyatékosságára és meg- 

 felelő módosítására vagy kiegészítésére. E tanácskozásokból és az ujabbkori 

 madárvédő irodalomból kijegecesedett nézeteket, döntő jelentőségű uj 

 szempontokat a következőkben kivánom egybefoglalni : 



1. Tarthatatlan az a felfogás, hogy a madárvédelem merőben a 

 mezőgazdaság, erdőgazdaság vagy általában a gazdaság szempontjából 

 rendeztessék, mert ez a nagyon szükkörü, egyoldalú, csupán bizonyos érdek- 

 csoportokra tekintő eljárás csak bizonyos csoportját veszi figyelembe a 

 madárfajoknak, holott a madárvilág jelentőségének megbirálásánál egyetemes 

 szempontok nem mellőzhetők, mert a hasznossági, tehát merőben anyagi 



