KISEBB KÖZLEMÉNYEK 105 



Kisebb közlemények. 



Buda Elek gyűjteményének maradványai a nagyenyedi 

 Bethlen-kollégiumban. Attól a szándéktól vezéreltetve, hogy régi 

 ornithologusaink és gyűjtőink még fennmaradt madaraiból kis ereklye- 

 gyűjteményt rendezzünk a M. kir. Madártani Intézet helyiségeiben, még 

 a háborii alatt többfelé irtam idevonatkozó adatokért és adományokért. 

 De. Sziládi Zoltán a nagyenyedi Bethlen-kollégium természetrajzi tanára 

 szokott szívességével megküldte az oda került Buda ELEK-féle gyűj- 

 temény még meglevő példányainak jegyzékét, hogy válogassuk ki a 

 megfelelőt. Az elküldésre azonban már nem jutott idő, mert jött a 

 forradalom és nyomában az oláh megszállás, a mely alatt most is 

 sínylődik a magyar kultúrának ez az ősi hajléka. Ki tudja, valóra vált- 

 hatjuk-e a kegyeletes szándékot és sikerűl-e másodszor is kimenteni ezt 

 a gyűjteményt. 1848-ban kimenekült az oláh dúlás elől, hogy most mi lesz 

 a sorsa, elválik. Egyelőre közöljük a még meglévő példányok jegyzékét: *) 

 Cypsehis opus, Loxía curvirostra, Ligurinus chloris, Passer domesticus, Oale- 

 rida eristata, Phylloscopus trochílus, Sylvia eonimnnis, Monticola saxatilis, 

 Accentor coliaris, Oriolus galhula, Coloeus monedula, Circus cyaneus, Circus 

 macrourus. Circus aeruginosus, Accipiter nisus, Astur pahimharius, Milvus 

 ictinus, Arehihuteo lagopus, Aquila chrysaé'tos, Falco pìeregrinus, Falco 

 suhhnteo, Cerchneis Naumanni, Cerehneis verpertinus, Pavoncella ptugnax, 

 Himantopus Candidas, Yanellus capella, Olareola pratincola, Ardeola 

 ralloides, Cygnus olor, Mergus merganser, Pelecanus onocrotalus,**) Larus 

 ridibundus, Podiceps iiigricans. Schenk Jakab. 



A kócsag hajdani fészkelése és tenyésztése a Bodrogközben. 



Az 1918. évi Aquila mellékletében megjelent „A kócsag hajdani és jelen- 

 legi fészkelőtelepei Magyarországon" cimü értekezés a kócsagtenyésztés 

 lehetőségét is érinti. Erre nézve óhajtok egy történeti adatot közölni, 

 habár csak közvetett bizonyítékot szolgáltat arról, hogy már a régi időben 

 is foglalkoztak a kócsagtenyésztéssel. 



Tiszakarádon, Zemplén megyében hajdan, mikor az egész 

 Bodroglíöz egy mocsár volt, költött a kócsag. Valamilyen ügyletből 

 kifolyólag a karádiak kötelesek voltak minden tavaszszal bizonyos mennyi- 

 ségű kócsag tojást beszálhtani a leleszi káptalannak. Egy izben az éppen 



*) Az eredeti gyüjteményjegyzéket lásd Aquila XXllI. 1916. p. 188. etc. 

 **) Nem volt meg az eredeti gyüjleményben, sem a ZEXK-félében, tehát későbbi 

 szerzemény lehet. 



