KISEBB KÖZLEMÉNYEK 117 



III, 26, Spalato. — Emberiza eia III. 13, Gatt aro. — Erithacus 

 tytis III. 20, Gravosa. — Falco subhuteo IV. 1, Duino. — Hirundo 

 rustica III. 28, Seb e ni co. — Jynx torquilla IV. 1, Duino. — Monti- 

 cola solitaria III. 17, Gravosa. — Motacilla alba III. 13, Cat taro; 

 III. 20, Gravosa. — Phalacrocorax gracuhis desmaresti III. 11, Buccari; 

 III. 12, Chers 0. — Phylloscopus collyUta III. 17, Gravosa. — Podi- 

 ceps cristatus IV. 1, Duino. — Pyrrhocorac graculus III. 13, C a 1 1 a r o. — 

 Saxicola hispanica xanthomelaena IV. 1. Duino. — Saxicola oenanthe 

 III. 21, Ragusa. — Serinus canarius hortulaniis III. 22, Gravosa. — 

 Sylvia atricapilla III, 14, Cattar o. Gravosa, IH. 10, L o v r a n a. — 

 Sylvia subalpina III. 24, Gravosa, — Upupa ejwps IV. 1, Duino, — 

 Vidtur monachus III. 17, Gravosa. Mannsbeeg Aevéd báró. 



Néhány vonulási adat Bukovinából 1918. tavaszán. — Einige 

 Zugsdaten aus der Bukovina vom Frühjare 1918. Alauda arvensis 



III. 7, Korowia. — Ciconia alba IV. 21, Ostrica, — Cuculus canorus 



IV. 21, Ostrica. — Grus comimmis IV. 7, Kucurmare. — Hirundo 

 rustica IV, 21, Ostrica. — Jyncc torquilla IV. 5, Kucurmare, — 

 Motacilla alba III, 21, Wo 1 oka. Boheandt Lajos 



Madái*vonulási töredékek Délalbániából. Az 1917. év őszétől 

 kezdve Délalbániában Fieri közelében tartózkodtam s jegyezgettem 

 a madárvonulás jelenségeit. A visszavonulás alkalmával azonban összes 

 jegyzeteim elvesztek, csak néhány töredék maradt meg. Tekintettel arra, 

 hogy ennek a területnek az ornithologiai viszonyai úgyszólván teljesen 

 ismeretlenek, ezeknek a közreadását is szükségesnek tartom. 



A B e r a t-tól délnyugatra fekvő falvakban Hirundo rustica nem 

 fészkel. Az utolsót 1917. október 12-én láttam, ami szokatlanul korai 

 elvonulási dátum. 1918, tavaszán ennek megfelelően szokatlanul későn 

 csak március 27-én láttam az első füsti fecskét. Azt következtetem ebből 

 a jelenségből, hogy ez a terület nem átvonuló területe a füsti fecskének. 



Fieri környéke egyébként valóságos madárparadicsom. Tömérdek 

 az apró énekes, a lágunákban pedig milliószámra tanyázik a vizimadár, 

 köztük a Pelecanus crispus is, amelyből március 6-án 3 darabot lőttek 

 katonáink gépfegyverrel. Szegények éheztek, de a gödény paprikás azért 

 nem nagyon Ízlett nekik. 



A vonulásról általában csak annyit irhatok emlékezetem alapján, 

 hogy igen lassan indult meg, még március végén se élénkült meg. Azonban 

 igen sok volt az áttelelő s ezek közül a következő fajokat jegyeztem meg : 

 Vanellus capélla, Pavoncella pugnax, Kumenius arquatus, Gallinago galli- 

 naria, Scotopax rusticola, Ardea cinerea, Phalacrocorax pygmaeus, Totanus 

 ochropus, Fidica atra, Phylloscopus collybita. Accentor modularis, Motacilla 



