33 



a másikat, s külömböző fajok fiataljai egy 

 seregbe egyesülnek : továhliá a liasonlatosság a 

 tollazatra nézve . . . sth. 



8. Az útvonalak öröklött ismerete és az egy- 

 mást követő generatiók tapasztalatai helyenkint 

 az eredeti útvonalak megrövidülését okozzák, s 

 az útvonalak jellege egyszerű útiriinyokra redu- 

 kálódik. 



'.). Az útvonalak jellegét nem csujiáu a vonuló 

 alakok adják meg. hanem a nyáaú és téli tartóz- 

 kodók váltakozása is, a mi összefüggésben van 

 a vidék jellegével s a táplálékszerzés feltéte- 

 leivel. 



10. A táplálékszerzés feltételein beálló válto- 

 zások a madarak periodikus megjelenéseit is 

 megváltoztatják, a mire például szolgálhat az, 

 hogy egj' vonuló madár állandóvá válhatik és 

 viszont. 



Tristram, Canon. Rev.: «The polar origin of 

 life considered in its bearing on the distriV)ution 

 and migration of Birds.» Ibis 1888. 



1. Minden madár tartózkodási körének északi 

 részein költ. 



■2. Ugyanazok a madarak, a melyek költés 

 kedvéért magasabhra mennek észak felé, — akár 

 fajokról, akár egyedekről van szó — mintegy 

 kiegyenlitésül mélyebbre mennek déli irányban. 



3. Minden északnak irányuló vonulás a 

 költés kedveért, s minden délnek tartó — a táp- 

 lálék és melegért történik. 



4. Az útvonalak a fajok sokfélesége szerint 

 különbözők : s gyakran keresztezik egymást. 



5. A tropikus zónák madarai nem vonulnak ; 

 ezek költésre a magasabl) hegyekre húzódnak s 

 télire a völgyekl)e jönnek vissza. 



Seebohm Henkt : «The geographical distrilm- 

 tion of the C'haradriide (Preface) 1888. 



1 . Az északi hamisphœra madarai mind elter- 

 jedési körük északi részein költenek ; s a hemi- 

 sphíeráktól eltekintve : minden madár hidegebb 

 vidéken költ, mint a minők azok a területek, a 

 melyeket vonulás közben érintenek. 



■2. Minél magasabbra megy egy madár nya- 

 ralni, annál delilili tájakon telel. 



Aquila. Yl. 



wenn die Verfolgung der einen Ai'ten durch die 

 anderen, das Versammeln zu Herden der jun- 

 gen Vögel verschiedener Arten, die Ahnliclikeit 

 der Färbung u. s. w. 



8. Die ererbte Kenntniss der Zugstrassen und 

 die Erfahrung der einander allmälig folgenden 

 Generationen führen in einigen Gegenden zur 

 Verkürzung der ursprünglichen Zugstrassen, 

 reducieren die Zugstrassen auf bloss Ijestimmte 

 Zugsrichtung. 



Í). Die Charakteristik der Zugstrasseu wird 

 bestimmt nicht nur durch die ziehenden Formen 

 sondern auch durch die Ablösung der Sommer 

 und Winterbevölkerung, was im Zusammen- 

 hang mit dem Charakter der Gegend und den 

 Bedingungen des Futtererwerbes steht. 



10. Die Veränderungen in den Bechngungen 

 des Futtererwerbes führen auch Veränderungen 

 im periodischen Erscheinen der Vögel, nach 

 sich wozu als einzelnes Beispiel der Über- 

 gang eines Zugvogels in einen Standvogel und 

 umgekehrt dienen kann. 



Tristram, Canon Rev. Ibis. 1888.: «The polar 

 origin of life considered in its bearing on the 

 distribution and migration of Birds. » 



1 . Jeder Vogel brütet im nördlichen Theil 

 seines Aufenthaltsortes. 



2. Jene Vögel, welche des Brütens wegen hö- 

 her nach Norden ziehen — gleichviel ob Arten 

 oder Individuen — ziehen ausgleichshalber tie- 

 fer nach Süden. 



3. Jeder Zug nach Norden wird durcii das 

 Brüten ; jeder nach dem Süden führende wird 

 durch die Nahrung und Wärme bedingt. 



4. Die Zugstrassen sind den verschiedenen 

 Arten gemäss sehr verschieden : sie kreuzen 

 sich oft. 



5. Die Brutvögel der tropischen Zone ziehen 

 nicht ; sie begeben sich des Brütens wegen auf 

 Höhen und kehren für den Winter in die Nie- 

 dernngeu zurück. 



Seebohm, Henry : «The geographical distri- 

 bution of the Charadriide iPreface). 1888. 



1. Auf der nördlichen Hemisphäre brüten 

 alle Zugvögel am nördlichsten Rande ihres 

 Zugsgebietes ; abgesehen von der Hemisphäre, 

 brütet jeder Zugvogel in einem kälteren Clima 

 als jenes der Orte ist, welche der Vogel auf dem 

 Zuge besucht. 



2. Je höher nach Norden der Vogel im Som- 

 mer zieht, desto südlicher geht er für die Win^ 



I terszeit. 



