40 



MANN, 4.Ì. — Tannak, Mautorklli, l!».). Nin- 

 csenek, Gaetke, 10.). — 



Visszafci'éíi ; Mindig ngyana/jMi lielyrt- tör- 

 ténik, HOMKYER, 16.). — 



Vonulás iiióílja ; Futva cs úszva egy madái- 

 sem vonul, Homeyer, 27.). Ellenben töbl) 

 madár faj vonul így, Brehm szerint 7.). — Út- 

 vonalak — illetve útirányok vannak, Brehm 12.), 

 Naumann, 1.). Middendorff, 1.) 2.Ì, Weismann, 

 5.), Palmen, 3.), Martorelli, I7.i, Mexzbier, 

 1.). — Minden faj a saját útján halad, Sewer- 

 Tzow, 1.), Tristram, 4.), Menzbier, 2.). — Az lít- 

 vonalak a faj elterjedésének történetét alkotják, 

 Menzbier, 5.). — Útvonalak nincsenek, Ho- 

 METEK 1 .), Gaetke, 1 -1.]. Útvonalak aligha van- 

 nak, Kessler, 10.). — 



Távol áll tőlem azt állítani, hogy mindezzel 

 a vonulás kérdésének Irlrlrs része ki volna me- 

 rítve, sőt elismerem, hogy a fennebbi lexicoii- 

 szerü rész a trlcli's rész anyagát egyáltalán nem 

 meríti ki. De én tudatosan inkább annak bizo- 

 nyítására törekszem, hogy a vélemények s Irtelcí. 

 felállításában nagyon is messze megyünk. Nyil- 

 vánvaló dolog, hogy csak valamelyes ornitho- 

 logiai olvasottság mellett is végtelenre szaporít- 

 hatjuk a nnézetek» számát: de hogy ezek a 

 tudományt mily mértékben szolgálják meg, azt 

 nem jó lesz kutatni. A fennebbiekben adott 

 gyűjtemény annyit mindenesetre bizonyít, hogy 

 a nézetek teljes egyöntetűségével a legellentéte- 

 sebb állitások állhatnak szemben, s hogy egy 

 természeti tünemény kifejlődését vagy rögzítését 

 látszólag az emberi lelkiismeret sérelme nélkül, 

 még évszámba — 2000 — is ki lehet kötni. 



A Xin. század koronás madarászának tétel 

 sorozata pompás tükre és mértföldmutatója a 

 haladásnak, egyben jó mérték nem egy «véle- 

 mény» s «törvény» tudományos értékére. A csá- 

 szár' így szól: «csupán kitollasodott madarak 

 vonulnak» (2.) «nem minden madár vonul« (3.) 

 és különösen a 16.) pontban : «a vonulási rend 

 ^ élén repülő madár felváltatik, mert annak 

 jut a legnagyobb munka, miután minden ve- 

 szélyre is vigyázattal kell lennie.» Kiváltképen 

 ez az is azt bizonyítja, hogy a császár fogalom- 

 mal birt az élen haladó madár rrpülrsi iiiunl.á- 

 jdról, s ekként a mai tudáshoz sokkal közelel^b 

 állott, mint nem egy ujabi) ornithologus, a ki a 



lier. Gaetke II. — Es giobt cinen Nacheinan- 

 der- und einen Vorüberzug. Palmen 12. Der 

 Zug hat Vortrab, Hauptzug und Nachzug. 

 HoMKYKK <■). 



/iKjsrirhhnnj. 8N—W0, SW— NO, ON- WS. 

 u. s. w. — Flüsse und Küsten leiten. Heuglin 

 3. — Küsten und Inseln sind von Einfluss. 

 KjAERBÖLLiNfi I. Flüsse lind Tbiikr leiten. 



Brehm E. A. 2. Flüsse wenkn auch ilurch- 

 quert. Kessler 1 . 



/u<iszcit. Die Vögel ziehen aus kälteren in 

 wärmere Gegenden und umgekehrt-passagium 

 et reditus. ILiiser Friedrich ]. — Es giebt 

 einen Frühjahrs und Herbstzug. Gaetke 1, 2. 



Ich bin sehr weit entfernt davon, zu behaup- 

 ten, dass hiemit der codiücatorische Theil des 

 Zuges erschöpft ist und gebe sogar zu, dass der 

 nächstvorstehende lexicalische Theil den codi- 

 tìcatorischen bei weitem nicht erschöpft. Es ist 

 mir mehr darum zu thun : zu beweisen, dass 

 in Sachen der Sentenzen denn doch zu weit ge- 

 gangen wird. Es liegt ja auf der Hand, dass man 

 bei einiger ornithologischer Bildung den Sen- 

 tenzensatz ins Unendliche vermehren kann : ob 

 zum Frommen des realen und positiven Wis- 

 sens, das möge dahingestellt bleiben. Die vor- 

 stehende Sammlung beweist es jedenfalls, dass 

 neben vollkommenen Übereinstimmungen die 

 wunderbarsten und crassesten Wiedersprüche 

 platzgreifen können ; dass man die Fixierung 

 eines Phänomens scheinbar ohne Gefahr für 

 das menschliche Gewissen selbst an die Zahl 

 von Jahren — 2000 — knüpfen kann u. s. w. 



Die vom gekrönten Auceps des Xlll. Jahr- 

 hunderts aufgestellten Satzungen sind guter 

 Spiegel und zugleich ein Meilenzeiger für den 

 Fortschritt und die Wage für den W'erth so 

 mancher Sentenz. Der Kaiser sagt: uNur voll- 

 kommenen befiederte Vögel ziehen». 2; «Nicht 

 alle Vögel sind Zugvögel», 3; und besonders 

 Punk 14 : «Der an der Spitze der Zugsordnung 

 > fliegende Vogel wechselt ab, weil er die 

 schwerste Arbeit verrichtet, da er (iwlt auf 

 alles Gefährliche Pücksicht nehmen . . .muss.» 



Dieses aurli beweist, dass der Kaiser einen 

 Begriff haben mochte von der Fluy arbeit des 

 an der Spitze fliegenden Vogels, hiedurch also 

 dem heutigen Wissen viel näher stand, als jene 

 ürnithologen, selbst neuester Zeit, die sich der 



