AQUILA. ==..- 



A MAGYAR MADÁRTAN KÖZPONTI FOLYÓIRATA. 



PERIODICAL OF ORNITHOLOGY. JOURNAL POUR L'ORNITHOLOGIE. ZEITSCHRIFT FÜR ORNITHOLOGIE, 



RDITRIi BY THE HUNGARIAN CENTRAL-BUREAU PUBLIÉ PAR LE BUREAU CENTRAL POUli ORGAN DES UNGARISCHEN CENTRALBUREAUS 

 FOR ORNITHOLOGICAL OBSERVATIONS. LES OBSERVATIONS ORNITHOLOGIQUES. FÜR ORNITH. BEOBACHTUNGEN. 



r. 1—2. sz. 1899. Majus 31. 



Budapest, N.-Múzeum. 



Évfolyam VI. Jahrgang 



A madárvoniilásról positiv alapon. 



Vom Zuge der Vögel auf positiver Grundlage. 



HkRMAN ÜTTÓ-tÓl. 



Yon Otto Herjun. 



Négj' esztendő folyt le azóta, hogy mint az 

 1891. év pünkösdjén Budapesten tartott Il-ik 

 nemzetközi ornitliologiai Kongresszus iratainak 

 utolsó kötetét «A madárvonulás elemei 1891-ig 

 Magj'arországon i> ez. munkámat kiadtam. 



Ismeretes az is, hogy a magyarországi vonulás 

 tulajdonképpeni tárgyalását bevezetve, elöre- 

 liocsátottam tárgs'ilagos ismertetését mindazok- 

 nak a munkálatoknak, a melyekhez akkorig 

 hozzáférhettem s a melyek akkoron Linné köz- 

 ismeretü tételével kezdődve — Gaetke: «Die 

 Vogelwarte Helgoland, Braunschweig, 1891» ez. 

 munkájával záródva, a madárvonulás kérdésével 

 foglalkoztak. 



S habár akkoron a felhasznált irodalmi anyag 

 egészen kimerítőnek nem is volt mondható, 

 mégis meglehetősen egyesítette mindazt, a mi 

 ismereteinknek ezen a terén fontosnak volt 

 mondható, nevezetesen azokat a forrásmunká- 

 kat, a melyek a jelenséget a maga egészében 

 iparkodtak tárgyalni és feltárni — úgy t. i. (és 

 ezt megnyomom) a mint a jelenség a földgolyó 

 keleti hemisplia?ráján végbe megy. 



Mint végső eredmény azután az tűnt ki, hogy 

 a legjelentékenyebb szerzők Ítélete, akár az út- 

 vonalak, akár pedig a frontvonulás hívei lettek 

 légyen, legvégül is egj'etlen határozott tételben 

 állapodik meg : hogy t. i. a vonulás kérdése tár- 

 gyában az utolsó szó még épenséggel nincs ki- 

 mondva, s még nagyon is nagy szükség van 

 reális megfig;\'elésen alapuló tények gyűjtésére s 

 feldolgozására. ^íiDiiKNDORFF* pedig egészen he- 



Ein Zeitraum von vier Jahren ist verflossen 

 seitdem ich als letzten Band der Schriften des 

 Il-ten internationalen ornithologischeu Con- 

 gresses, welcher zu Pfingsten des Jahres 1891 

 in Budapest tagte, «Die Elemente des Vogel- 

 zuges in Ungarn bis 1891i) herausgab. 



Wie bekannt, stellte ich der Behandlung des 

 Zuges in Ungarn eine objective Darstelhmg 

 aller mir damals zugänglichen Ansichten über 

 den Vogelzug voran, welche mit Linné's bekann- 

 tem Satze beginnend, zur besagten Zeit mit 

 Gaetke's Werk: «Die Vogelwarte Helgoland, 

 Braunschweig 1891« ihren Abschluss fanden. 



Wenn der literarische Apparat damals auch 

 nicht vollständig genannt werden konnte, ver- 

 einigte er doch so ziemlich alles, was auf die- 

 sem Gebiete unserer Kenntniss von Gewicht 

 war, namentlich jene Quellen, welche das Phä- 

 nomen in seiner Totalität zu behandeln und zu 

 erklären bestrebt waren — ich füge ausdrück- 

 lich bei: das Phänomen der östlichen Hemi- 

 sphäre der Erde. 



Als Endresultat ergab sich, dass die gewich- 

 tigsten Stimmen, gleichviel ob sie Zug-undHeer- 

 I Strassen, oder das in Vorrücken breiter Front an- 

 nahmen, schliesslich in einem festen Satze voll- 

 kommen übereinstimmten, dass nämlich hin- 

 sichtlich des Zugphänomens das letzte Wort 

 nicht gesprochen wurde, dass also auch ferner 

 auf realer Beobachtung fussende Thatsachen 

 gesammelt und bearbeitet werden müssen. A v. 

 MiDDENDORFF * wies aucli gauz richtig auf die 



* Isepi 

 AquUii 



* Die Isepiptc 



