58 



boszúságára a bikanyál fehér szálai ós hálói 

 lengenek rét és mező felett, mikor a kalászter- 

 més rég lehullott kasza és sarló alatt s a tengeri 

 teljes csövei mindjobban kifejlődnek, akkor már 

 megkezdődött azoknak a madaraknak a moz- 

 galma, melyek tavasszal legkésőbben jöttek 

 hozzánk. Évről-évre határozott időben és irány- 

 ban távoznak s ezt nevezzük költözésnek vagy 

 vonulásnak. 



Vándorlásnak nevezzük azt a mozgalmat, 

 mely nem történik évről-évre határozott idő- 

 ben és irányban, s a melyet a kényszerűség 

 idéz elő, tehát vagy a megváltozott helyi viszo- 

 nyok, vagj' a táplálék hiánya, vagy abnonná- 

 lis természeti jelenségek, stb. 



így vándorol jiéldául némely években ! 

 l)usztai tyúk, a csonttollú madár (Ampeli 

 garr.), a pásztormadár, a havasi szajkó, 

 és mások. 



A kóborlás végre szűkebb körben történő ván- 

 dorlás, melyet különféle okok idéznek elő, több- 

 nyire azonban az élelem megcsappanása az 

 egyik, fölöslege a másik helyen s mindenütt és 

 egész éven át történik. 



A vándorlást és kóborlást egyelőre mellőzöm, 

 s csak az erdélyi s különösen az Olt völgj'ében 

 és az azon át történő madárvonulásról óhajtok 

 néhány szót szólni. 



A Gyergyoban Vasláb mellett eredő Olt át- 

 szeli a esiki, háromszéki és részben a barczasági 

 síkságot, és Hévíz mellett elkanyarodik Fogaras- 

 megyébe és a voltaképpeni Olt-völgybe. Fenyő- 

 falva mellett elkanyarodik a folyó, s nemsokára 

 elhagj'ja a Vöi'östorony-szoroson át a magyar 

 határt, átsiet még Eománia egy részén, s Tumu 

 Mogurile mellett beleszakad a Dunába. Bal olda- 

 lán Hévíztől Sinkáíg egy magaslat húzódik, 

 melynek legmagasabb csúcsa a «Girbova». 

 (1001 m.) Itt kezdődik azután a hosszan elnyúló, 

 erősen csijikézett fogarasi hegj'ség, mely min- 

 den kiágazás nélkül emelkedik ki a völgyből, s 

 2530 méterre emelkedő csúcsaival (Negoi, Vistea 

 mare, Vunetarai átterjed a szomszédos Szebeu- 



die weissen Fiidcii und ( icsjiiiiiistc. zum Argei' 

 des über die Stoppeln schreitenden Jägers, über 

 Feld und Flur schweben lässt, wenn die Halm- 

 früchte unter der Sense und Sichel längst ge- 

 fallen sind, die milchigen Kolben des Mais 

 immer mehr sieh entwickeln, dann hat bereits 

 die Reise jener Vögel, welche im Frühjahr zu- 

 letzt bei uns angekommen sind, begonnen. Sie 

 reisen alljährlich zu bestimmter Zeit und in 

 bestimmter Richtung. 



Dies nennen wir den Zug. Unter Wandern 

 verstehen wir ein Reisen, welches nicht alle 

 Jahre, nicht zu bestimmten Jahreszeiten und 

 in bestimmter Richtung stattfindet, welches 

 durch die Notwendigkeit, also entweder durch 

 veränderte Örtlichkeit, durch Nahrungsmangel 

 oder durch abnoime Naturerscheinungen u. s. w. 

 bedingt ist. 



So wandert z. B. in manchen Jahren der 

 Seidenschwanz, das Steppenhuhn, der Rosen- 

 staar, der nordische Tannenheher, der Lein- 

 fink u. A. m. 



Das Streichen endlich ist ein Wandern in 

 engeren Grenzen und wird durch verschiedene 

 Ursachen, grösstenteils aber durch das Abneh- 

 men des Futters in der einen imd den Über- 

 fluss desselben in einer anderen Örtlichkeit 

 bedingt und geschieht überall und während des 

 ganzen Jahres. 



Über das Wandern und Streichen will ich 

 einstweilen schweigen und blos dem Zuge in 

 Siebenbürgen und speciell dem Zuge der Vögel 

 im und durch das Thal der Aluta einige Worte 

 widmen. 



Die in der Gyergyó, bei Vasláb, entsprin- 

 gende Aluta, arbeitet sich durch die Csík, die 

 Háromszéker und einen Teil der Burzenländer 

 Ebene, um bei Hévíz einbiegend, in das Foga- 

 rascher Comitat und das eigentliche Altthal zu 

 gelangen. Bei Fenyőfalva macht der Fluss eine 

 Biegung, um dann beim Vöröstorony- (Roten- 

 tui-m-) Pass die ungarische Grenze zu über- 

 schreiten und durch einen Teil Eimiäniens 

 eilend, bei Turnu-Mogurele sich in die Donau 

 zu ergiessen. Auf der linken Seite läuft, von 

 Hévíz bis Sinka, ein Höhenzug, dessen höchste 

 Spitze die «Qirhoxa« (1001 m.) ist. Von hier 

 zieht sich nun das langgestreckte, vielzackige 

 Fogarascher Gebirge, welches sich ohne jeden 

 Ausläufer aus dem Thale erhebt, mit seinen bis 

 zur Höhe von 25:W m. emporsteigenden Spitzen 

 (Negoi, Vistea mare. Vunetara) bis in das be- 



