59 



mcfivólìo. A síkon miiandervonalakban átkí- 

 gyózó Olt jobb partján részben még erdős, rész- 

 ben pedig már szőlőkké, rétekké és szántóföl- 

 dekké alakított dombos vidék terül el. 



A bal oldalán sok pocsolya, tó és kisel)!) mo- 

 csár sorakozik. A még csak három évvel ezelőtt is 

 csak életveszélyek között járható nagy mundrai 

 mocsár, annyi mocsári és vízi szárnyas költési 

 tanyája, azóta a kérlelhetetlen kultúra áldozata 

 lett. Számos mély és széles árok levezette vizét, 

 s ott, a hol ezernyi mekegő sárszalonka űzte 

 i-epülési játékait a smaragdzöld ingó fütakaró 

 fölött, a hol a kacsák százai, számos gémfaj, a 

 legkülönfélébb gázlók és ezankók, a nádi 

 ták és réti kányák megszámlálhatatlan 

 zavartalan paradicsomi életet éltek, ott ma az 

 eke hasítja fel az évszázadokon, talán évezrede- 

 ken át érintetlen talajt, s a gyékény, nád, sás és 

 káka helyét a búza, köles és tengeri foglalta el. 

 «Sic transit gloria mundi.» 



A hegység mentében, a lábától kisebb vagy 

 nagyobb távolságban szinte őseredeti tenyészésű 

 kertek között számos román falu terül el és a 

 kitűnő lovairól ismeretes alsó-szombatfalvi mén- 

 telep, melyet elég különös módon fogarasi mén- 

 telepnek neveznek. A szombatfalvi méntelep, 

 valamint a hajdani báró Milius-birtok parkjá- 

 ban vannak az egyedüli gémtelepek, melyeket 

 Fogaras- és Szebenmegyékben ismerek, és úgy 

 látszik, hogy kizárólag ezek nyújtják gémállo- 

 mányunkat (Ardea cinerea). 



Számos patak siet a he<;ysi',m('íl i(í\c. az Oltba 

 s kitartó esőzésekkor annyira tVMa^^a>/.tjak hul- 

 lámait, hogy a különben CbLiiduscu tovasikló 

 folyó zúg\'a és mennydörögve lépi át medrét, és 

 zajgó piszkossárga hullámaival tengerré változ- 

 tatja a körüle fekvő i-éteket és mezőket. 



A Hévíztől Sinkáig terjedő magaslaton, az 

 u. n. persányi hegységen még nagy számban 

 tenyészik a tölgy, odálil) kizárólag a bükk, a foga- 

 rasi középhegységben a bükk- és jegenyefenyő, 

 magasabban már csak a jegenj e- és luczfenyő 

 s a sziklarégióban a havasi éger és törpe fenyő. 

 Egj'es hófoltok, melyeket még a júliusi nap heve 

 se képes megolvasztani, festőién tűnnek ki a 



naclil)arte Hermannstädter Gomitai hin. Auf 

 der rechten Seite der Aluta, welche miiander- 

 artig durch die Ebene gleitet, liegt teils bewal- 

 detes, teils unbewaldetes, in Weinberge, Wiesen 

 und Ackerland umgewandeltes Hügelland. Meh- 

 rere Tümpel, Teiche und kleinere Sümpfe ziehen 

 sich meist auf der hnken Seite hin. Der noch vor 

 drei Jahren nur mit Lebensgefahr zu betretende 

 grosse Mundraer Sumpf, der Brutplatz von 

 vielen Sumpf- und Wasservögeln, ist ein Opfer 

 der unerbittlichen Cultur geworden. Zahlreiche 

 tiefe und breite Gräben haben das ocherige 

 Wasser abfliessen gemacht und dort, wo Tau- 

 sende von Bekassinen über der smaragdgrünen, 

 schwankenden Grasnarbe ihr meckerndes Flug- 

 spiel getrieben, wo Hunderte von Enten, zahl- 

 reiche Keiherarten, die verschiedensten Strand- 

 läufer und Watvögel, unzählige Rohrsänger und 

 Weihen ein ungestörtes, paradiesisches Dasein 

 führten, dort durchfurcht der Pflug den durch 

 Jahrhunderte oder vielleicht Jahrtausende un- 

 berührten Boden, wächst statt Schilf, Eohr, 

 Binsen, Seggen und Eeigras, Weizen, Hirse imd 

 Mais. « Sic transit gloria mundi. « 



Längs dem Gebirge liegen, mehr oder weniger 

 vom Fusse desselben entfernt, zahlreiche rumä- 

 nische Gemeinden mit beinahe urwüchsigen 

 Gärten und das durch sein vortreffliches Pferde- 

 material bekannte Alsó-Szombatfalvaer Gestüt 

 (sonderbarer Weise «Fogarascher» Gestüt ge- 

 nannt). Der Szombatfalvaer Gestütspark, sowie 

 jener des einstigen Baron Milius'schen Gutes 

 sind die einzigen Pieiher-Colonien, die ich im 

 Fogarascher und Szebener Comitate kenne, und 

 scheinen dieselben ausschliesshch unser Eeiher- 

 Contingent (Ardea cinerea) zu liefern. 



Zahlreiche Bäche eilen, vom Gebirge kom- 

 mend, der Aluta zu, bei anhaltendem Regen die 

 Fluten derselben derart hebend, dass der sonst 

 so ruhig dahingleitende Fluss rauschend und 

 tosend sein Bett verlässt und die schmutzig- 

 gelben Fluten die umliegenden Wiesen und 

 Felder in einen See verwandeln. 



Auf dem Höhenzuge von Hévíz bis Sinka, 

 dem sogenannten Persányer Höhenzug, kommt 

 noch die Eiche in grosser Anzahl, später aus- 

 schliesslich die Buche, im Fogarascher Mittel- 

 gebirge die Buche mit der Tanne, weiter hinauf 

 nur die Tanne und Fichte und in der Stein- 

 region die Alpenerle und Legföhre oder Latsche 

 vor. Schneeflächen, welche selbst der Julisonne 

 Kraft nicht zu schmelzen vermag, heben sich 



