73 



(lásr()l jo részben le kellett inomlauia, mert 

 nem kis keserűségére — Budapestre helyezték 

 át. Némileg könnyített rajta beosztása a mozgó 

 postához, mert igy alkalma uyilt az ország nagy 

 részét megláthatni és különféle tapasztalatokat 

 gyűjthetni. Utazgatásai közben néha-néha va- 

 dászhatott is, ha pedig nem, akkor rajzónt fo- 

 gott s vázlatkönyvében örökítette meg az idegen 

 vidékeket. Mert értett az ecset kezeléséhez s 

 Ligeti Antaí mellett annyira vitte, hogy az 

 olajfestésben is kiképezhette magát — mint 

 a tőle származó olajfestmények egész sora bizo- 

 nyítja — , s kivált a másolásban számba vehető 

 ügyességre tett szert. 



De azért mégis csak nehezen találta bele ma- 

 gát helyzetébe ; szíve vonzódása szabadabb, ter- 

 mészetesebb élet felé nógatta. 1 883 okt. havában 

 végre teljesült óhajtása, visszakerült Erdélybe, 

 mint Fogaras posta- és táviróhivataláuak fő- 

 nöke. 



Itt kezdődik egész komolyságában élete mun- 

 kája, itt érlelődik meg életczélja : az, hogy sza- 

 bad óráit kihasználva felkutassa Fogarasmegye 

 madárfaunáját és különös figyelmet fordítson a 

 költözködés jelenségére is. 1884-től fogva bérelte 

 a fogarasi havasokban a Vistea mare területet, 

 hol medve-, zerge- és fajdkakas vadászatokon 

 piheni ki az «akták« okozta fáradalmait. De — 

 főleg a vonulás szakában — szorgalmasan járja 

 az Olt mellékét és a mundrai mocsarat is, átlá- 

 togat a szomszéd Romániába és egyszer az AI- 

 duna vidékére.* 



Ebbe az időbe esett, boldogult Kezsö trónörö- 

 kösünk buzdító példájára, az ornithologia iránt 

 való szélesebb körű érdeklődés, kivált a vonulás 

 jelenségének behatóbb megfigyelése, majd az 

 1884-ben Bécsben tartott I-ső nemzetközi ornith. 

 kongresszus, melynek — habár alig volt szer- 

 vezve mégis annyi hatása volt, hogy több or- 

 szágban megíigj-elő állomások keletkeztek. Czynk 

 Ede szintén beállott a megfigyelők közé s 1883 — 

 1887-ig évenként beküldötte jelentéseit lovag 

 schmidhoffeni Tschusi ViKTOR-nak, a ki azokat 

 mint szerkesztő, a Comité f. Beob. Stat, in Oest. 

 Ungarn évi jelentéseiben adta ki. 



srt/,1, auf (lie hvw Xaliir iiiid ili'reii Udrsc-liuiig 

 schweren Herzens verzichten. Es war hierbei 

 immerhin noch eine Erleichterung, dass sich 

 ihm, zur Ambulanz eingetheilt, die Gelegenheit 

 geboten, Ungarns grössten Theil zu sehen und 

 verschiedene Erfahrungen machen zu können. 

 Diese Reisen Hessen hie und da auch einen 

 Abstecher zu, wobei er die Jagd ausüben oder 

 die Gegend skizzieren konnte. Auch der Ma- 

 lerei war er nicht unkundig, und brachte es 

 an der Seite Anton Ligeti's so weit, dass er 

 auch in der Ölmalerei und besonders in der 

 Anfertigung von Copien — wie dies eine 

 ganze Reihe von ihm herrührender Gemälde 

 bezeugt — ein ganz schönes Resultat erzielte. 

 Und dennoch konnte er sich nur äusserst schwer 

 in seine neue Lage hineinfinden; sein Herz 

 sehnte sich nach einem freien, natürlicheren 

 Leben. Im Oktober 1 883 gieng dieser Wunsch 

 in Erfüllung, Czynk kam als Chef des Post und 

 Telegraphenamtes nach Fogaras zurück. Nim 

 beginnt seine wissenschafthche Tätigkeit, zu- 

 gleich seine Lebensaufgabe : die Vogelfauna des 

 Comitats Fogaras gründhch zu erforschen, dabei 

 dem Phänomen des Vogelzuges eine erhöhte 

 Aufmerksamkeit zuzuwenden. Von 1884 an 

 pachtete er in den Fogaraser Alpen das Jagd- 

 revier Vistea-mare, auf dessen Bären, Gemsen- 

 und Auerhahnjagden er seinen durch Acten er- 

 müdeten Geist zu erfrischen pflegte. Ausserdem 

 besuchte Czynk — insbesondere zur Zeit des 

 Vogelzuges — das Thal der Aluta, wie auch die 

 Mundrœr Sümpfe, betrat das benachbarte Ru- 

 mänien und bereiste einmal die untere Donau.* 

 Es war dies um die Zeit, wo das Beispiel 

 unseres sei. Kronprinzen Rudolf ein reges 

 Interesse für die Ornithologie wachgerufen, wo 

 man besonders der Phänologie ein grösseres 

 Gewicht beigelegt, und wo der im Jahre 1884 

 zu Wien abgehaltene internationale Con- 

 gress — wiewol kaum organisiert — es doch 

 zu Wege gebracht, dass in verschiedenen Län- 

 dern Beobachtungsstationen aufgestellt worden 

 sind. Eduard Czynk war auch den Beobach- 

 tern beigesellt und hatte seine Zugsdaten von 

 1883 bis 1887 alljährlich an Ritter Victor von 

 Tschusi zu Schmidhoffen, der sie als Rédacteur 

 in den Jahresberichten des Comités f. Beob. Stat. 

 in Östr.-Ungarn veröffentlichte, eingesandt. 



* UtóbI.i útját 

 mában írta le. 

 A<iuüa. VI. 



:í9. Hett iIl-s I. . 



«WiUi luul Huiul». 



