74 



1888 óta azonban önálló ornitlinloj^iiii k&Av- 

 ményeket is mind sűrűbben irogatott. Kiváhiiiii 

 és természetszerűleg megragadta érdeklődését a 

 sz((knll(is> ü(iskí'xclj/ű (Gypaëtns barbatus) s 

 valahányszor felhágott a havascik kozT, mindig 

 rajta volt, hogy ez érdekes sy.arii\;iss;il inhilkoz- 

 zék, életmódjáról eredeti adatukat gyüjtböu 

 már-már az utolsó órában. Fészkét és tojását 

 nem tndta ugyan megszerezni — mindössze egy 

 törött tojást láthatott — de abban az örömben 

 részesült, hogy 1887 szept. 4-én a hatalmas ma- 

 dár egy példányát elejthette. A saskeselyüről 

 több értekezést írt s több irányban kiegészítette 

 a reá vonatkozó teimészetrajzi ismereteinket. 



1881) aug. iit-én a felméri hegyekben felfö- 

 dözte Boiiclli fi't:.il,'i\jrt (Philloscopus bonellii, 

 majd Marginén is szerzett néhány példányi e 

 fajból ; közülök két darab a Nemzeti Múzeumba 

 került. CzTNK mutatta tehát ki elsőnek, hogy e 

 faj hazánkban biztosan előfordul, mert Stettee^ 

 Harvie Beown és Danford ^ idevágó adatai nél- 

 külözik a kézzel fogható bizonyságot, pedig éppen 

 a füzikék tekintetében, mint melyek egyik nehe- 

 zen megkülönböztethető madárcsoporthoz tar- 

 toznak, nagyon is reá szorulunk arra. És még 

 egy felfödözés tapad Cztnk nevéhez. mutatta 

 ki először — a mit Lázár Kálmán gróf csak sej- 

 tett, — hogy a ri'li /Tdfshiinnlji {Asio accipitri- 

 nus) hazánkban tényleg költ, mert 18114 július 

 7-én e fajnak egy kotlófoltos tojóját lőtte Foga- 

 ras mellett, a mundrai mocsárban.^ Ezt a pél- 

 dányt szíves készséggel elküldte gj'üjteményem 

 részére. 



1890-ben, mikor hazánk minden ornithologu- 

 sát szinte lázas tevékenységre buzdították a 

 következő évben Budapesten tartandó Il-ik 

 nemzetközi ornith. kongresszus előmunkálatai 

 s az előkészítő magyar bizottság Herm.\n Ottó 

 indítványára a madárvonulás mintaszerű meg- 



Scit isss verfasste iT schon vielerlei seib- 

 stiindigc ornitiiologische Mitteilungen, (ianz 

 besonders hatte ihn aber das gewaltige Wesen 

 des lìarti/cicìs (Gypaëtus barbatus) gefesselt; 

 er bot auch Alles auf, gelegentlich seiner Aus- 

 flüge in das Hochgebirge diesem interessantesten 

 Vogel begegnen zu können. Er sammelte über 

 dessen Biologie sehr wertvolle Beobachtungen, 

 und zwar in Bezug der von Jahr zu Jahr selte- 

 neren, bei uns im Aussterben begriffenen Vogel- 

 art, - noch zur rechten Stunde. Des Horstes und 

 des Geleges konnte Czynk zwar nicht habhaft 

 werden — er sah nur ein zerbrochenes Ei vom 

 Bartgeier — doch ward ihm die grosse Freude 

 zu Teil, am 4. September 1887 ein schönes 

 Exemjilar zu erbeuten. So verfasste er mehrere 

 Abhandlungen über den Bartgeier, und trug zur 

 genaueren Kenntniss dieser Vogelart in hohem 

 Masse bei. Am 19. Ai;gust 1 8811 entdeckte Czynk 

 in den Bergen von Felmér den BcriiUinbsäinn'r 

 (Phylloscopus bonelli), und fand diese Ai-t auch 

 zu Margine. Von den erbeuteten Exemplaren 

 kamen zwei in den Besitz des National Muse- 

 ums. Czynk war der erste, welcher diese Art für 

 Ungarn belegt hat, da die diesbezüglichen Daten 

 von Stettee, 1 Harvü: Brown und Danford ^ 

 nicht so bestimmt waren, wie es eben bei diesem 

 schwer unterscheidbaren Vogel unbedingt nö- 

 thig gewesen wäre. Und noch ein Verdienst 

 muss ihm nachgerühmt werden ; Cztnk hatte 

 nachgewiesen, was Graf Koloman Lázár nur 

 geahnt, dass die SiuiipfoInTuh'iAsio accipitrinus) 

 wirklich ein Brutvogel Ungarns sei, indem er 

 am 7. Juli 1 894 im Mundrieer Sumpfe bei Fogaras 

 ein Weibchen mit BrutHecken geschossen hatte.'^ 

 Dieses Exemplar kam durch seine Güte in 

 meine Sammlung. 



Im Jahre ISDÜ, wo die Vorbereitungen zu 

 dem im folgenden Jahre zu Budapest tagenden 

 IL intern, ornith. Congresse alle Omithologen 

 Ungarns zu fieberhafter Thätigkeit anfeuerten 

 und das vorbereitende ungarische Comité auf 

 Vorschlag Otto Herman's auch die Muster- 

 beobachtung organisierte, tìel Eduard Cztnk die 



• L. BiELZ : Fauna d. Wirbeltb. Siebenbürgens. 

 Steuer alighanem a Ph. acrechdával téveszti össze. 



^ The Ibis 1875. 308. 1. Az itt einlitetts kolozsvári 

 múzeum kertjében lőtt példány tudtommal nincs 



' Ckkva Friuïes 1896-ban e 

 fiókáit il Csepelszigeten találta. 



bagolynak fészkét és 



' L. BiELZ : Fiuuia d. Wirbeltbierc Siebenbürgens. 

 Stetter verwechselt ihn wahrscheinlich mit Pìi. ncvc- 

 dula. 



" The Ibis. 187.5. p. 308. Das erwähnte im Garten 

 des Klausenburger Muzeums erbeutete Exemplar 

 existiert, wie mir bekannt nicht mehr. 



■" Friedrich Cerva hat im 1896 auf der Csepel- 

 Insel Nest und Junge von dieser Eule gefunden. 



