166 



nagyon latba vetendő, mert ezen hasznot sokkal 

 kevesebbre vagj'ok hajlandó becsülni, mint azt 

 mások, pl. ScHLEH (1. e.) teszi. 



Ismerve a vetésközti gyomnövények rendkívül 

 nagy termékenységét s tudva azt, hogy a termett 

 évi gyommag mennyiségéből mily kevés jut a 

 madarak gyomrába, azt kell hinnem, hogy az e 

 czímen betudott haszon nagyon minimális lesz, 

 ha majd pontos számítások alapján fogjuk e 

 haszon valódi értékét megbecsülni. A számitási 

 alap pedig az, hogy a madarak által kedvelt 

 gyomok termékenységét, illetőleg évi termését 

 kell meghatározni s ezen számadatokat kell 

 összevetni azon magmennyiséggel, a melyet a 

 madarak elfogj^asztanak. Az első adat megszer- 

 zése nem ütközik nagyobb nehézségbe s elég 

 pontos is lehet, az utóbbi azonban már nehe- 

 zebb s csakis etetési kísérletekkel lesz megálla- 

 pítható. Ily módon legalább is megközelítőleg 

 meg fogjuk határozhatni a madarak g^'ommag- 

 fogyasztásának értékét.* 



A gazdasági magvak fogyasztása által okozott 

 kár értékét szintén némi körültekintéssel kell 

 meghatározni. Meg kell ugyanis figyelni, hogy 

 a madarak hol és mi módon szedik ezeket össze. 

 Mert a tarlókon elhullott mag\'ak felszedegeté- 

 sével éppen semmi kárt sem tesznek, úgyszintén 

 akkor sem, ha a földeken, utakon és ganajdom- 

 bokon, a háziállatoknak kulturnövényrészeket 

 tartalmazó hulladékaival éldegélnek. Ellenben, 

 ha az elvetett magvakat szedik ki, az érett gabona 

 kalászát csépehk vagj' kereszteken és asztago- 

 kon lakmároznak, már tetemesebb károkat tehet- 

 nek, és pedig nem csak az által, a mit tényleg 

 megesznek, hanem sokszor még többre tehető 

 az a mennyiség, a melyet evés közben csőreik- 

 kel és lábaikkal szétszórnak, elpocsékolnak. 



A szérűskertekben az asztagok és kazalokban 



* A kölcsönhatás szempontjából itt megjegyzendő, 

 hogy sok magevő madár télen át részben óriási sere- 

 gekbe verődik, sőt commensalis, vagyis különböző 

 fajokból alakuló tömegek is képződnek, mint verebek, 

 zsezsék, sármányok stb., melyek a határrészeket rend- 

 szeresen bejárva még nagy havak idején és a hóból 

 kiálló gyomok magvait szedik, így hasznos növények 

 javára működnek. 



M. 0. K. 



zu betrachten, wobei jedoch das Mass des 

 Nutzens verschieden sein kann, und ich schätze 

 ihn auch bei weitem nicht so hoch, wie andere 

 z. B. Schleh (s. v.). 



Die ausserordentliche Fruchtbarkeit der Un- 

 kräuter, wie auch den Umstand berücksichti- 

 gend, wie wenig davon in den Magen von Vö- 

 geln gelangt, muss ich der Meinung sein, dass 

 die hiedurch geleisteten Dienste, sobald man 

 ihren wahren Wert auf Grund genauer Berech- 

 nungen ermisst, sehr unbedeutend erscheinen 

 dürften. Der Grund der Berechnungen ist das 

 jährlich erzeugte Quantum der den Vögeln 

 beliebtesten Früchte im Vergleiche zu dem 

 Quantum, das sie thatsächlich verzehren. Das 

 erstere wäre leichter, vielleicht auch genau zu 

 ermitteln, letzteres dagegen schon schwer, imd 

 nur vermittelst Fütterungsversuchen. Auf diese 

 Weise wird man den Wert der von Vögeln 

 verzehrten Unkrautfrüchte wenigstens an- 

 nähernd berechnen können.* 



Auch bei Beurteilung des diu-ch Verzehren 

 der Körner wirtschaftUcher Pflanzen verur- 

 sachten Schadens muss mit grosser Umsieht 

 vorgegangen werden. Man muss nämlich I)e- 

 achten, wo und auf welche Weise dieselben von 

 den Vögeln verzehrt werden? Wenn dies auf 

 den Stoppeln geschieht und nur den ohnehin 

 schon ausgefallenen Körnern gilt, so handelt es 

 sich naturgemäss um gar keinen Schaden. Das- 

 selbe gilt auch von der Nahrung, welche auf 

 Feldern, Wegen, Düngerhaufen etc. gesucht 

 wird und von Losungen der Haustiere her- 

 rührt. Die Vögel können aber auch beträcht- 

 lichen Schaden anrichten, sobald ihre Nahning 

 von den schon ausgesäten Körnern herrühi-t 

 oder aus Eispen und Aehren des reifen Getrei- 

 des genommen wird ; oder wenn sie aiif Schobern 

 und Ti-isten sehmausen. Der grössere Schaden 

 besteht hiebei weniger in dem verzchi-ten Quan- 

 tum, wie daiin, was sie dabei mit ihren Füssen 

 und Schnäbeln zerstreuen. 



Die Ki-äheu pflegen auch auf den Dresch- 



* Es soll hier vom Standpunkte der Gegenseitig- 

 keit aus erwähnt werden, dass viele Körnerfresser sich 

 den Winter über zu riesigen Scharen vereinigen, ja 

 sogar, dass sich auch commensale Massen bilden, 

 wie Spatzen, Leinfinken, Ammern etc., welche die 

 Gemarkungen regelmässig aufsuchend, sogar bei 

 hohem Schnee die Körner der herausragenden Un- 

 kräuter sammeln, somit den nützlichen Gewächsen 

 von Nutzen sind. U. O. C. 



