2ő3 



Északon a svájczi fensíkot a Jura határolja, 

 a mely 5 — 6 kim. távolságban Zofingentol még 

 a terület körébe esik. Innen a következő meg- 

 figyelési pontok vannak felemlítve : 



a Wartliurg-Sali rom, Ölten mellett 667 m. 

 a Born-liegy, Ölten mellett 674 m. 

 a Lägern-ek, Baden mellett 862 m. 

 a Hauenstein-hegység 685 m. 

 a Gäu a solothurni kantonban 400 — 430 m. 

 az Ergolt völgye, a baseli kantonban 300 — 500 

 méter. 



A megtigyelési terület leg élebbre fekvő 

 pontja : Langnau az Emmen völgyében, 654 m. 

 magasságban. Ez ugyan még a svájczi fen- 

 síkhoz tartozik, azonban a környékező 1300 m. 

 magas hegj'lánczok miatt már inkább alpesi jel- 

 leggel bir. 



Svájcz más vidékeiről szóló adatok csak szór- 

 vánvosan vaunak felemlítve. 



A svájczi fensíkon a kakuk megérkezése ked- 

 vező idő esetén összeesik első megszólalásával, 

 azaz mindjárt a megérkezés után megszólal. 

 Ha azonban az időjárás a megérkezéskor ned- 

 ves, hűvös vagy esős, szóval nem kedvező, akkor 

 még egy, vagj' még egjméhány napig hallgat, 

 s csak aztán szólal meg. Már később, pl. ápri- 

 lis végén és májusban bál-milyen időjárás mel- 

 lett is szól, habár még akkor is rossz, különösen 

 hideg időjárás esetén, nagj'obb időközökben és 

 kisebb buzgósággal hallatja szavát. Az időjárás 

 ennélfogva befolyásolja a megszólalást. Egyszer 

 megállapíthattam, hogj' a kakuk már néhány 

 napja itt volt, a nélkül, hogy megszólalt volna. 

 Ebben az esetben is a rossz időjárás volt az oka. 

 Gyakran ügjelhettem meg azonban azt, hogj' 

 rögtön megérkezése után, még ugj'anabban az 

 órában megszólalt. Sőt egy előresietett példány, 

 mely még egj'edül volt itt, szintén hallatta a 

 szavát. Ezt 1894. év aprii 8-án, a Jura hegj'ség- 

 ben, a Hauensteinen egész pontosan figyelhet- 

 tem meg. Meg kell itt jegj-ezni azt, hogj' egy 

 éppen megérkezett kakuk eleinte csak egyizben 

 hallatja «kukuk» szavát, aztán kétszer, három- 

 szor, B csak egy, vagy egynehány nap múlva is- 



Aquila. VI. 



lm Norden ist die schweizerische Hochebene 

 begrenzt vom Jura, der 5 — 6 Kilometer von 

 Zofingen entfernt an das Beobachtungsgebiet 

 anstosst, und aus dem folgende Beobachtungs- 

 stellen angeführt werden : 



Die Paline Wartburg-Sieli bei Olteu, 667 m. 

 ! über Meer ; 



j der Engelberg bei Ölten, 674 m. über Meer; 

 der Born bei Aarburg, 720 m. über Meer ; 

 die Laîgern bei Baden, 862 m. über Meer ; 

 der Hauenstein, 685 m. über Meer; 

 das Gäu im Kant. Solothm-n. 400—430 m. 

 über Meer ; 



das Ergolzthal im Baselland, 300 — 500 m. 

 über Meer. 



Der am südhchsten gelegene Punkt des Be- 

 [ obachtungsgebietes ist Langnau im Emmen- 

 thale, 654 Meter über Meer, das zwar noch zui- 

 j schweizerischen Hochebene gehört, das aber 

 ! mit den angrenzenden Gebirgszügen, die Höhen 

 ' von 1300 und mehr Meter aufweisen, schon 

 etwas alpinen Charakter zeigt. 



Notizen aus anderen Gegenden der Schweiz 

 sind nur sporadisch eingeflochten. 



Die Ankimft des Kukuks in der schweize- 

 rischen Hochebene fällt, wenn das Wetter 

 günstig ist, mit dem ersten Ruf zusammen, das 

 heisst, er fängt sofort nach seiner Ankunft zu 

 rufen an. Wenn aber das Wetter bei seiner 

 Ankunft ungünstig, nass, kalt und regnerisch 

 ist, so schweigt er noch einen oder einige Tage, 

 bis er zu rufen beginnt. Später, z. B. Ende 

 April und im Mai lässt er seinen Ruf bei jeder 

 Witterung ertönen, obgleich er auch dann bei 

 schlechtem, und namentlich kaltem Wetter 

 weniger eifrig und mit grösseren Intervallen, als 

 bei gutem Wetter, ruft. Das Wetter beeinflusst 

 also überhaupt das Rufen. Einmal konnte ich 

 konstatieren, dass der Kukuk vier Tage anwe- 

 send war, ehe er zu rufen begann. Auch hiebei 

 war das schlechte Wetter schuld daran. Sehr 

 oft konnte ich aber beobachten, dass er sofort 

 nach seiner Ankunft, in der gleichen Stunde, 

 rief, ja sogar, dass ein vorausgeeilter allein an- 

 wesend war und sang. Dies konnte ich nament- 

 lich genau am 8. April 1894 am Haueustein im 

 Jura beobachten. Es muss hier bemerkt werden, 

 dass ein eben erst angekommener Kukuk zuerst 

 nur einzelne Rufe ausstösst, also nur je einmal 

 « Kukuk u ruft, dann zwei- und dreimal, und erst 



