Az utolsó tollát nagyon túlnyomó, és arra lát- 

 szik mutatni, hogy legalább a nagyobb mocsári 

 és vízi madarak átkelnek a Kárpátok lánczola- 

 tán, és aztán Oroszország síkságain át tovább 

 vonulnak északi költőhelyeik felé. Nagyon lehet- 

 séges, sőt valószínű, hogy a Kárpátok déli lej- 

 tőjét az Alföldről jövő madarak szállják meg. 



jMegtígyeléseim alajiján általában az a benyo- 

 másom támadt, hogj- a vonulók az Alföld északi 

 részében, délről jönnek és innen aztán legyező- 

 alakban terjednek szét É, ÉNy és ÉK felé, a kü- 

 lönböző fészkelési helyek megszállására. Ennek 

 az érdekes kérdésnek további tisztázása czéljából 

 nagyon kívánatosak volnának pontos megfigyelé- 

 sek Váczról, a Duna elhajlásánál. 



Ellenállhatatlanul támadt egy másik észrevé- 

 telem is, hogy t. i. (/; első i'ii.fzöl. iiii'ij xrinini- 

 eselre se kölleneli az Alfölden . lumnn rzrk rm- 

 (U'soi toi'áhb észak f'eh' luvnö líh'iumlól: : az 

 itt fészkelők rendesen 6—10 nappal később 

 érkeznek. Ezt a nevezetes jelenséget majdnem 

 mindegyik nagyobb számban fellépő fajnál ész- 

 lelhettem, legfeltűnőbben Alauda arrnisis ; 

 Oriuliis yalliiila, Hinindo rustira* Laiiis ridi- 

 hiiiidiiH, liirUn- aiiritas, VaiieUus eristatus 

 és még másoknál. Ezekből a fajokból egyszerre 

 nagy tömegek érkeztek s bizonyos körülmények 

 között néhány napig itt is maradtak, s eltávo- 

 zásuk után sokszor aztán sokáig tai-tott, míg 

 ebből a fajból ismét új individuumok érkeztek^ 

 melyek azután rendesen már itt le is teleped- 

 tek. Hauer úrnak is feltűnt ez a dolog, a mint 

 azt ottlétem alkalmával egyszer velem közölte 

 is. Nem eléggé gondos megfigyelés esetén az 

 ilyen jelenségeket tévesen visszavonulásnak le- 

 hetne tartani. 



* Éli is uiegtigyeltem tavaly, hogy a füsti-fecskét 

 első ízben niárczins á9-én láttam, s csak aprii 20-án 

 vettem észre újra, mikor fészkét elfoglalta. 



H. K. 



Letztere ist also sehr überwiegend und würfle 

 demnach auf ein Ueberfliegen der Karpathen- 

 kette wenigstens durch die grossen Sumpf- und 

 Wasservögel hinweisen, die dann durch die Ge- 

 filde Russlands nach ihren nordischen Brut- 

 plätzen weiter wandern. Möglich ist es auch, ja 

 wahrscheinhch, dass der Südrand der Kar- 

 pathen vom Alföld aus mit Brutvögeln besiedelt 

 wird. Im allgemeinen gew^ann ich durch meine 

 Beobachtungen entschieden den Eindruck, dass 

 die Zugvögel im nördlichen Alföld aus S an- 

 kommen und sich dann hier l'őclii'rföniiiij nach 

 N, NW und NO zur Besiedlung verschiedener 

 Brutgebiete ausbreiten. Zur weiteren Klärung 

 dieser interessanten Frage wären namentlich 

 exacte Beobachtungen am Donauknie bei Yácz 

 (Waitzen) wünschenswert!!. 



Auch eine andere Wahrnehmung drängte 

 sich mir ganz unwiderstehlich auf, nämlich die, 

 (Idss ilic ersh-ii Aìdàinniilinfic der ewzeliien 

 ArU'H /,,•/■//. •,s//v,/.s ,//V BniiiuHirl des Alföld 

 darstrille,,, sn,nlen> regeln, assi,/ irriler navli 

 ISorden hestiuuiile Durehziujler waren; die 

 hiesigen Brutvögel trafen gemeiniglich erst 

 (') — 10 Tage später ein. Diese merkwürdige Er- 

 scheinung trat bei fast allen in grösserer Zahl 

 zur Beobachtung gelangenden Arten zu Tage, 

 am auffälligsten wohl bei Alnuiln ((reensis, 

 Orioias i/alhala, Hiruudn nistira* Liras 

 ridibundus, Tarhir amùlas, Wtnellas erista- 

 tus u. a. Plötzlich erschienen grosse Massen 

 solcher Vögel, verweilten unter Umständen 

 einige Tage und zogen dann weiter, worauf es 

 oft lange dauerte, ehe neue Individuen dersel- 

 ben Art eintrafen und sich dann gewöhnlich 

 auch gleich ansässig machten. Auch Herrn von 

 Haueb ist dieses Factum aufgefallen, wie er mir 

 gelegentlich meiner Anwesenheit bei ihm 

 mündlich mitteilte. Bei nicht genügend sorg- 

 fältiger Beobachtung mögen solche Ei-schei- 

 nimgen leicht irrtümlich für Eückzüge gedeu- 

 tet werden. 



* Dieselbe Erfahrung machte auch ich; im vori- 

 gen .Jahre erschien die erste Rauchschwalbe am 

 29. März, blieb dann aus bis zum 20. April, an wel- 

 chem Tage sie ihr Nest besiedelte. J. H. 



