'i70 



Azonban néhány valóságos l'iss-nrinniliisl is 

 észlelhettem a következő fajoknál : Ahiuihi nr- 

 t'Cz/.-i/.s-, i4//.sT/' /■('/■H.s, Aii^^cr scgi'lum és Vancl- 

 liis i-rislali(s. A vadludaknál félreismerhetetlen 

 volt ez a tünemény, minthogy ezek tudvalevő- 

 leg nappal és csapatosan vonulnak. Márczius 

 lO-én este jókora bíbicz-csapat ment DKD-nek, 

 márczius 23-án és 25-én nagy vadlúd-falkák 

 húztak D felé. Az első esetnek magyarázatát 

 nemsokára megadták a bekövetkezett hőesés és 

 éjjeli fagyok, az utóbbinak oka rejtély maradt 

 előttem, mert a várt utótél nem következett be. 

 Azonban azt hiszem, hogy a madarak is téved- 

 hetnek időjóslásaikban. és általában túlbecsülik 

 az időváltozások iránti érzéküket. 



Különös tigyelmet fordítottam az rsinl.i <il- 

 i'Dinilól.nt. De csalatkoztam ritka fajok meg- 

 szerzése iránt táplált reményemben, minek oka 

 egyrészt főképpen a tavaszi vonulás rohamos- 

 ságában és a kedvezőtlen időjárásban, másrészt 

 pedig megfigyelő állomásomnak igen hátrányos 

 megváltoztatásában gyökerezhetik. (T. i. éjjpen 

 fordított sorrendben kellett volna figyelnem, 

 előbb Bojáron és azután Balázson.) Éppen azért 

 csak a következő fajokat említem fel : 



lúllr 



Nem ritka : márczius 



nagy számmal átvonuló. Valóban bámulatos 

 a merészség és szédítő gyorsaság, a melylyel 

 a kecses kis sólyom megtámadja áldozatait. 



Tuidus pilaris. Igen meg voltam lepve, mi- 

 kor Bojár mellett, aprii 15-ikén, tehát oly idő- 

 ben, mikor a fenyőrigó pl. porosz Sziléziában 

 már fészkel, még több csapatot láttam ebből 

 a lármázó madárfajból. A következő napon egy 

 magányos 5 -t láttam, mely fészekanyagot vitt 

 egy vén tölgyfára. Sajnos, hogy később tévedés- 

 ből lelőttük. Az utolsó fenyőrigókat 6 — 8 darab- 

 ból álló csapatban aprii 25-én láttam. 



Tuiilits. torquttlis (ilpcsli'is. April 17-ikén 

 Hauer úr pásztora pompás d* példányt ho- 

 zott ebből az élesen megkülönböztethető faj- 

 ból, melyet azonban a nagyon közelről és nagy- 

 szemű söréttel ejtett lövés annyira elroncsolt, 

 hogy a prseparálásra már nem volt alkalmas. 



inumi liiii \rrmochfc ich auch einige echte 

 ! laici. ziìiji' zu iíonstatieren, welche sich auf 

 Aliiiolíi (iri'riiKix, Anser ferus, Anser segetum 

 und ^'anellus cristatus bezogen. Namentlich bei 

 den Gänsen waren cUcse unverkennbar, weil 

 .selbige ja bekanntlich in geschlossenen Massen 

 am Tage ziehen. Ein starker Flug Kiebitze zog 

 am Abend des 10. März nach SOS, grosse Flüge 

 von Gänsen am 23. und 25. März nach 8. Im 

 ersteren Falle war der Grund bald offenkundig, 

 indem Temperatursturz mit Nachtfrösten ein- 

 trat, im letzteren blieb er mir rätselhaft, in- 

 dem der erwartete Nachwinter sich nicht ein- 

 j stellte. Ich glaube al)er, dass auch Vögel in 

 ihren Wetterprognosen irren können, und 

 dass ihre Empfindlichkeit für Witterungs- 

 umschläge im all;jeineinen überhaupt sehr 

 überschätzt wird. 



Besondere Aufmerksamkeit wandte ich den 



iiordischrii l)iirrlizi\<ili'iii zu. Meine Hoffnung 



I auf die Ei-langung seltener Arten wurde aber 



j enttäuscht, was allerdings hauptsächlich in der 



[ Hast des Frühjahrszuges und den ungünstigen 



I Witterungsverhältnissen einerseits und in dem 



1 sehr unvorteilhaften Wechsel meines Stand- 



(juartiers (ich hätte gerade umgekehrt zuerst in 



Bojár und zuletzt in Balázs beobachten sollen! 



andererseits seinen Grund haben mag. Er- 



wiihnrnswcit sind deshalb nur folgende Alien : 



F.dr 



S-. Nicht selten. Namentlich am 



8. März zahlreich auf dem Durchzuge. Die 

 schneifhge Kühnheit und die rasende Schnellig- 

 keit, mit welcher dieses elegante Fälkchen auf 

 seine Opfer Jagd macht, sind wirkhch bewun- 

 dernswert. 



Tiirdns pilaris. Nicht wenig erstaunt war 

 ich, als ich am 15. April, also zu einer Zeit, wo 

 die Wachholderdrossel z. B. in Preussisch- 

 Schlesien bereits nistet, noch mehrere Flüge 

 dieser lärmenden Vögel bei Bojár beobachtete. 

 Atti Tage darauf sah ich auch ein einzelnes J 

 mit Nistmaterial im Schnabel zu einer alten 

 Eiche fliegen. Leider wurde es später aus Ver- 

 sehen geschossen. Die letzten Krammetsvögel, 

 nur noch ein Flug von (i— 8 Stück, wurden am 

 25. April gesehen. 



Tardas torqaatas alpestj-is. Am 17. April 

 überbrachte mir der Hirt des Herrn von Hauer 

 ein prächtiges d" cheaer distinguirten Foim, 

 das leider mit grobem Schrot auf zu kurze 

 j Entfernung derart zerfetzt war, dass es zum 

 Präparieren nicht mehr tauglich erschien. Ich 



