297 



dezni, részben perlig raár elég élénk volt. K/. » 

 szín gyorsan tünö lehet, s ennélfogva a toll he- 

 gyébe száll i'ló'szdr, s csak azután járja át lassan- 

 ként az egész tollat és eltűnik, mihelyt az uj toll 

 és a szervezet nedvei között való összeköttetés 

 megszűnik. Ebben a tekintetben tehát ellentétben 

 állanak a sötét nászruhás színekkel. Az elejtett 

 kenderikék melltoUazata kizárólag világosan 

 kivehető i'cdh'xln'ii volt. Ezt a példát különösen 

 fontosnak tartom, mert a ScHLEOEL-féle hypo- 

 thesis hívei előszeretettel szoktak nézeteik he- 

 lyességének bebizonyítására az egyes magevők 

 szép vörös színezetére hivatkozni. Hiszen vala- 

 mikor több poezissel mint tudománynyal a ma- 

 dárnak a párzás időszakában való felhevülésé- 

 ről ül. átizzásáról is beszéltek! — Charatlriii^i 

 pluvia lis. Apr. 11 -én a Sósér tócsáin lőttem egy 

 pett^'es lilét, egy öreg nőstényt, melynek már 

 igen fejlett petefészke volt. Alsó felén még csak 

 néhány fekete tolla volt, de ezek cf/e'.szp» feke- 

 ték voltak, míg a többi toll ennek a színnek a 

 nyomát se mutatta ; ez a körülmény határozot- 

 tan a vedlés mellett és a színváltozás ellen 

 szól. Előbbinek félreismerhetetlen jele mutatko- 

 zott a lenyúz ás alkalmával is. Fogságban tartva 

 pettyes lilében már ezelőtt is figyeltem meg 

 határozott tavaszi vedlést. — Tota uns fasras. 

 Április 17-én ejtettem el egy már majdnem tel- 

 jesen átvedlett példányt. A melltollazat új fekete 

 tollai között még voltak régi trljrsi'ii f'vhi' írl; is, 

 és világosan rámutattak a lenyuzás alkalmával 

 is mutatkozó vedlésre. A nyaknál ez kívülről is 

 látható volt, még pedig igen feltűnően. Azt 

 hiszem, hogj' ezek a példák eleget mondanak ! 



k'iildii hiriji/aliisi-a végül még a következő 

 fajok méltók : 



Si/ii'ia hiirtfiisis. Hauer Béla úr parkjában 

 szemtanuja voltam annak, mikor egj' kerti po- 

 száta megfogott és megevett egy Goiioplcrix 

 Hhaniai lepkét. 



PliillliiscDjias Irochiliis. Azok, a melyeket az 

 Alföldön átvonulásuk alkalmával megfigyeltem 

 és elejtettem, Tschusi úr szíves meghatározása 

 alapján a llai'ii'i'iitris (Vieill.) formához tartoz- 

 tak. Ennélfogva keleti vagy nyugoti (v. ö. az új 

 Naumannt) fonnák, melyek ÉNy vagy EK felé 

 vonultak. 



Plnjllnsn,,, 



(fus. Egyik csilpcsalpfüzi 



lirli li'hhaft. Diese F;u-I)e scheint solír flüchtig 

 zu sein, weshalb sie ziici'sl in die Federspitzen 

 steigt, dann allmählich sich nachfüllt, um abzu- 

 lirechen, sobald die neue Feder die Säfteverbin- 

 dung mit dem Organismus verloren hat. Sie 

 steht also darin im Gegensatze zu den dunklen 

 Prachtfarben. Die geschossenen Hänflinge zeig- 

 ten im Brustgefieder ausnahmslos deutliche 

 Mííusrr. Dieses Beispiel erscheint mir beson- 

 ders wichtig, weil gerade die zarte ßotfärbung 

 gewisser Körnerfresser von den Anhängern der 

 ScHLECiEL'schen Hypothese mit Vorliebe als 

 Beweis für die Richtigkeit ihrer Ansichten an- 

 geführtwird. Hat man doch sogar mehr poetisch 

 wie wissenschaftlich von einem «Erglühen» des 

 Vogels zur Paarungszeit gesprochen ! — Cìiava- 

 (ìrius j)lavialis. Der am 11. April an den Tei- 

 chen von Sósér erlegte Goldregenpfeifer war 

 ein altes Weibchen mit sehr stark entwickeltem 

 Eierstock. Dasselbe zeigte erst wenige schwarze 

 Federn auf der Unterseite, die aber ;/aiiz 

 schwarz waren, während bei den übrigen keine 

 Spur von dieser Farbe zu erblicken war, was 

 entschieden für Mauser und gegen Verfärbung 

 spricht. Unverkennbare Spuren von ersterer 

 zeigten sich dann auch beim Abbalgen. Auch 

 bei den früher von mir in der Vogelstube gehal- 

 tenen Goldregenpfeifern habe ich eine deutliche 

 Frühjahrsmauser konstatiert. — Tota a a s [asms. 

 Ein am 17. April geschossenes Exemplar war 

 schon nahezu vollständig verfärbt. Zwischen 

 den frischen schwarzen Federn auf der Brust 

 standen aber auch noch einige (/an:- ii'cissc, 

 alte und wiesen deutlich auf die auch i)oim 

 Abbalgen zu Tage tretende Mauser hin. Am 

 Halse war selbige auch schon äusserlich er- 

 sichtlich und zwar sehr auffallend. Diese Bei- 

 spiele mögen genügen ! 



Zu besondere» Beiiieri^iiiKien geben mir end- 

 lich noch folgende Arten Veranlassung : 



Sijh'ia liortcnsis. Im Parke des Herrn von 

 Hauer fing und frass eine Gartengrasmücke vor 

 meinen Augen einen Citronenfalter. 



Piii/Iloscojyas hxiciulas. Die von mir auf dem 

 Durchzuge im Alföld beobachteten und gesam- 

 melten Stücke des Fitis gehören einer gütigen 

 Bestimmung des Herrn von Tschusi zu folge 

 zur Form flaviveiihis (Vieill.) Sie stellen dem- 

 nach (östliche oder westliche, cfr. den neuen 

 Naumann!) Formen dar und war also der Zug 

 dieser Vögel nach NW oder NO gerichtet. 



I'lujlliiscojnis fiijns. Einen meiner Weiden- 



