298 



két Tscirosi úr .-ií//í'('.s/r/.snek (Meisen) hatá- 

 rozta meg. A többiek typikus madarali, melyek 

 azonban részben a Pirskei felé hajlanak, a mi 

 szintén inkább keleti hazáról tanúskodik. Eg}' 

 typikus l'le>thci-t márcz. 31-én ejtettem el ; bőrét 

 néhány másikkal együtt szállásadóm macskái, 

 fáj dalom, szétszakították. 



Troiiloiliilcx jxin'iihis. Nevezetes madár az 

 Alföld nádas vidékein az ökörszem, a hol a 

 helyrajzi viszonyok behatása alatt szinte telje- 

 sen megváltoztatta összes szokásait. Az ökör- 

 szem itt valóságos iiádi lakos, mely ritkán 

 hagyja eia védő nádrengeteget és itt zengi csat- 

 togó erőteljes tüzes nótáját. Sehol másutt nem 

 találtam ökörszemet, mely ennek az énekét bár 

 csak meg is közelitette volna. Parasztok és ha- 

 lászok állítása szerint, kik ezt a nagyon gyakori 

 madarat igen jól ismerik, itt a nádba rakja a 

 fészkét is. Eendkívül érdekes volna, ennek az 

 állításnak a valódiságát közelebbről megvizs- 

 gálni és pontosan megállapítani az esetleges 

 eltéréseket a typikus fészekrakástól. Bokros és 

 erdős teinilet, a hol az ökörszem különben tar- 

 tózkodni szokott, az egész vidéken nincsenek, 

 sőt nagyobb tüskesövények is hiányzanak, úgy, 

 hogy madarunk kényszerítve volt a változott 

 helyi viszonyokhoz való alkalmazkodásra. Azt 

 hiszem, hogy ez a nádi ökörszem külön alfajt 

 képez. Igaz ugyan, hogy nem volt alkalmam a 

 gyűjtött bőröket másokkal összehasonlítani, de 

 a frissen elejtett madaraknál azonnal szembe- 

 tűnt a lábak feltűnő világos színezete. Határo- 

 zottan téyes dolog, az ökörszemet typikus állan- 

 dónak tartani, úgy Sziléziában mint keleti 

 Poroszországban sokszor tömegesen láttam eze- 

 ket a parányi madarakat a vonuláson, s ugyan- 

 ezt tapasztaltam az Alföldön is. Márczius köze- 

 pén különösen erős volt a vonulás. 



Aiillius pralnisis. Egj- márczius G-án elejtett 

 pipis evezőinek viszonya és fehér fark rajzolatai 

 egészen olyanok, mint Feiederich szerint a ccr- 

 iriims-éi, de különben kétségtelenül jiralciisis. 

 Egy márczius 17-én elejtett darab hasonló viszo- 

 nyok alapján szintén erősen a vöröstorku pipisre 

 emlékeztet. Kitűnik ebből az, hogy a farkrajzo- 

 latok és az evezők arán^'ai nem lehetnek mérv- 

 adók e két faj elkülönítésére. A mérvadó elemek 



laubvögel bestimmte Herr v. Tschusi als si/li'i-- 

 slris (Mkissn.). Die anderen sind typische Vögel, 

 z. T. aber mit Anklängen an Plrslri, also auf 

 eine mehr östliche Heimat hinweisend. Einen 

 typischen PIrsLri erlegte ich am 31. März; lei- 

 der wurde der Balg nebst einigen anderen von 

 den Katzen uuincr Wirtslcutc zerrissen. 



Trog loi In Ir s pornihis. .Merkwürdige Vögel 

 sind die Zaunkönige aus der liohrteiehgegeud 

 des Alföld, wo diese Art unter dem Einflüsse 

 lokaler Verhältnisse in ihren Lebensgewohn- 

 heiten vollständig verwandelt erscheint. Er ist 

 dort ein echter fíolirvogcl, der kmim jemals das 

 schützende Rohrdickicht verlässt und aus dem- 

 selben seine jauchzende Strophe mit viel 

 Kraft und Feuer heraus schmettert. Ich habe 

 niemals anderwärts Zaunkönige gehört, die 

 auch nur annäherd so gut sangen. Nach Aus- 

 sage der Bauern und Fischer, die den ungemein 

 häufigen Vogel sehr gut kannten, soll er dort 

 sogar sein Nest ins Rohr bauen. Es wäre von 

 höchstem Interesse, diese Angabe auf ihre 

 Wahrheit hin näher zu untersuchen und die 

 eventuellen Abweichungen vom typischen Nest- 

 bau genau festzustellen. Buschiges und waldi- 

 ges Terrain, wie es sonst der Zaunkönig liebt, 

 selbst grössere Hecken gibt es allerdings in 

 der ganzen Gegend nicht, so dass der Vogel 

 gezwungen gewesen ist, sich den veränderten 

 Lokalverhältnissen anzupassen. Ich glaube, 

 dass dieser Rohrzaunkönig eine eigene Unter- 

 art darstellt. Allerdings hatte ich keine Gele- 

 genheit, die gesammelten Bälge mit anderen 

 zu vergleichen. Doch fiel mir bei den frisch 

 erlegten Vögeln die ungemein belle Farbe der 

 Fusse sofort auf. — Ganz falsch ist es, den 

 Zaunkönig als einen typischen Standvogel hin- 

 zustellen, wie dies vielfach geschieht. Sowohl 

 in Schlesien wie in Ostpreussen habe ich grosse 

 Mengen dieser winzigen Vögelchen auf der 

 Wanderschaft angetroffen, und auch im Alföld 

 war dies wiederum der Fall. Namentlich Mitte 

 März war der Durchzug ein sehr starker. 



Anilins pratensis. Ein am G. März erlegter 

 Pieper hat die Schwingenverhältnisse und die 

 weisse Schwanzzeichnung so, wie es Friederich 

 für cervinus angibt, ist aber sonst ein zweifel- 

 loser pratensis. Auch ein am 17. März g^am- 

 meltes Stück erinnert in obigen beiden Bezie- 

 hungen stark an die rotkehlige Art. Daraus 

 geht hervor, dass man Schwingenverhältnisse 

 uud Sehwanzzeichuung hier nicht als scharfes 



