rendes párzási játc'lián kivül iih'k liirsus inirznsi 

 jdickol.al is szokott rendezni, ezt azonban csak 

 az első hajnali órákban szokta végrehajtani ; ez 

 a sajátsága úgy látszik teljesen ismeretlen, leírá- 

 sát legalább seholsem találtam. Megíigyelési 

 helyemtől körülbelül 45 lépésnyire gyülekezett 

 vagy 40- 50 madár egy mocsaras félszigeten. 



Itt azután rendesen 3 i — 5 drb. egyidejűleg 

 végezte hangos fütyülés közben az ismeretes 

 párzási játékot, míg a többi nézte és várta mig 

 rájuk kerül a sor. Nőstényeket nem láttam 

 közöttük. A játék tartott míg teljesen kivilágo- 

 sodott, akkor szétoszoltak, és már csak párosan 

 lehetett őket látni, a himek akkor is hallatták 

 párzási éneküket. 



I{cci(ri'iiiisli(( iii'iifrlhi. Nagy örömömre szol- 

 gált, hogy a Sósér tócsáin bőven volt alkalmam 

 a gulipán — ennek a különleges mocsári ma- 

 dárnak — megfigyelésére, melylyel a kaspi és 

 keleti tengeren csak felületesen ismerkedtem 

 meg. Éppen azért legyen szabad naplómból 

 néhány kivonatot közölnöm : «Apr. 1 1. Újonnan 

 érkezett a gulipán, vakító fehér alakjuk már 

 messziről élénkbe tűnik a sárszigetekről. Szigo- 

 rúan ezeken tartózkodnak bár szívesen gázolnak 

 a különben sekély vizű tavak mélyebb helyein 

 is. Már párosan járnak. Míg Ázsiában rendkívül 

 vad madárnak ismertem meg, itt bámulatosan 

 bizalmasok. Míg To/íO/ff.s-okra lövöldözünk s a 

 mellettük ülő M(i<'h(iex-ek elszállnak, addig ők 

 nyugodtan maradnak, és egész kényelme- 

 sen 30 lépésnyire lehet őket megközelíteni a 

 kocsival, úgy hogy nem nehéz bizonyító 

 példányt lelőni. Megsebezve rendesen kivetik 

 gyomortartalmukat. Néhány lövés után azonban 

 szintén óvatosak lesznek. A lelőtt darabban egy 

 hatalmas galandféreg tanyázott. A gulipán 

 hangja, melyet ijedtében a felszállás alkalmá- 

 val hallatt, körülbelül «die dü dü díei)-nek 

 hangzik, és érczes hangszinezetében emlékeztet 

 a Motacilla atbá-éiSL, de gyengédebb, finomabb 

 és lágyabb. Ápr. 16.7 drb. gulipánt sokáig figyel- 

 hetek meg látóesövemen át, — csak 75 lépés- 

 nyire vannak előttem. — A hívás körülbelül 

 «güi-güi D-nek hangzik, igen érczes, meglehetős 

 kemény, majdnem egy tagú, s egészen a Mola- 

 cilla (////«'-éra emlékeztet. Ah ásk<jzben szárnyuk 



ausser seiner gewöliulichcii i'',iiizcll>alz bisweilen 

 audi noch ein 'ii'scllsrlinfllii-lifs y/w/csy;/)'/ auf- 

 führt, das ab( r nur im frühesten Morgengrauen 

 stattfindet und iioi-ii nicht bekannt zu sein 

 scheint, da ich es wenigstens nirgends be- 

 schriebru lindi'. Die Vögel versammelten sich 

 zu 40 — 50 auf einer sumpfigen Halbinsel, etwa 

 45 Scliritte vor meinem Beobachtungsposten. 

 Hier führten dann immer í5 4-5 gleichzeitig 

 unter lautem Pfeifen den bekannten Balzflug 

 auf, während die übrigen zusahen und warteten, 

 bis an sie die Eeihe kam. Es schienen keine 

 Weibchen dabei zu sein. Das Spiel dauerte, bis 

 es völlig hell geworden war. Dann zerstreuten 

 sie sich, und man sah sie nun nur noch pnai- 

 weise, die d" cf ebenfalls ihren Balztriller 

 leiernd. 



liccun'inislra aviicclhi. An den Teichen von 

 Sósér hatte ich zu meiner grossen Freude reich- 

 lich Gelegenheit zur Beobachtung des Säbel- 

 schnabels, mit welch distinguirten Sümpfier ich 

 bisher am Kaspi und der Ostsee nur flüchtig 

 bekannt geworden war. Man halte mir deshalb 

 auch hier einige Auszüge aus meinem Tage- 

 buche zu gute : «11. April. Neu vorgekommen 

 ist Avocetta, deren blendend weisse Gestalten 

 schon von weitem uns von den Schlammbänken 

 aus entgegen leuchten. Sie halten sich streng 

 an diese, gehen aber auch gern ins tiefere 

 Wasser der übrigens seichten Teiche. Sind 

 schon paarweise. Während ich sie von Asien 

 her nur als überaus scheu kenne, finde ich sie 

 hier erstaunlich vertraut. Während wir auf 

 Totaniden schiessen und die Maclielfif neben 

 ihnen abstieben, bleiben sie ruhig sitzen und 

 lassen sich bequem auf 30 Schritte mit dem 

 Wagen anfahren, so dass es nicht schwer hält, 

 ein Belegexemplar zu erbeuten. Angeschossen 

 speien sie regelmässig den Mageninhalt aus. 

 Nach einigen weiteren Schüssen werden sie 

 aber auch scheu. Das erlegte Stück beherbergte 

 einen mächtigen Bandwurm. 



Die Stimme, welche der Säbelschnabler er- 

 schreckt beim Auffliegen hören lässt, klingt 

 wie «die du du die» und erinnert in der metal- 

 lischen Klangfarbe an Motacilla alba, ist aber 

 zarter, sanfter und weicher ... 1 6. April : Sie- 

 ben Stück Avosetten habe ich lange auf ca 75 

 Schritt vor mir und kann sie so bequem durch 

 den Krimstecher beobachten. Die Lockstimme 

 klingt wie: «Gűi gűi», ziemlich tief und hart, 

 fast einsilbig, recht an Motacilla alba erinnernd. 



