320 



Limine sniitlnr !.. Dv. Madarász csupán csak 

 a múzeumnak ajándékozott példányokat említi 

 s nem vesz tudomást mindazokról az adatokról, 

 a melyek az utóbbi években e faj hazánkban 

 való előfordulására, fészkelcsére vonatkoznak. 



Cj/jixi'h's III rl lia Jj. Az irodalmi adatokra ál- 

 talánosságban történik hivatkozás. Említeni kel- 

 lett volna legalább is Brusiná-í (i. h.), ki először 

 szerzett bizonyító példányokat. 



Dfixlniroiiiis c/.s.srí (Pall.) Eégi dolog, hogy 

 a lombos erdeinkben élő nagy fakopáncsok alsó 

 teste fehérebb, mint a fenyvesekben élőké. Már 

 18í)6-ban mutattam lovag Tscausi-nak — "láto- 

 gatása alkalmával — g}'üjteményem idevágó so- 

 rozatát, melyben a c/.ssrí alaktól a poelzmiii 

 (barna basu) alakig minden átmenet honi pél- 

 dányokban van képviselve. A cissa, mint a ma- 

 jnr fajtája Deiìdroropiis major cissa (Pall.) né- 

 ven szerepelhet; így áll a «Nomencl. Av. Eegn. 

 Hung.»-ban is (1808.) 



hcininicopiiíi lilfiinli Sh. & Dress. Szintén 

 három névvel jelzendő : DeiulrocujH's Iciiniiio- 

 liis lilfordi Sh. & Dress., mint a huininntnx déli 

 fajtája. 



Clicii liijiH'riinn'iis (Pall.) Az, hogy dr. Mada- 

 rász 1898-ban 2 fehér ludat látott vadludak 

 közt, nem elég arra, hogy e fajt faunánkba fel- 

 vegyük. Csakis elejtett és meghatározott pél- 

 dány révén kerülhet bele Magyarország mada- 

 rai közé. Miért nem közölte megfigyelését már 

 G év előtt dr. Madarász? 



ManiiiiDcIld (hii/iisliinsliis (Ménétr.) Faji 

 neve, helyesebben iiKiniHiriihi (Temm.), mert 

 Ménétries (Cat. raison. 1832., 52. 1.) csak említi 

 s nem írja le félreismerhetetlenül, a tőle eredő 

 név tehát «nomen nudum». 



Ldviis iiffiiiis PiEiNH. (nem PiEinch. !) A nem- 

 zeti múzeumban álló két régibb LnniH fuscus 

 példányt (egyik (1847-ből, a másik 1875-ből 

 való) annyi sok idő múlva végre az idén affinis- 

 nek határozott meg dr. Madarász. Az affinis 

 nem más, mint a /'íí.stíí.s keleti fajtája, mely a 

 typikus alakot a Dwinától keletre helyettesíti ; 

 így hát neve Larus fuscus (tffinis Pveinh. leend. 

 Vájjon a nevezett két példány csakugyan affi- 



Liiiiiiis sriiiilor L. Dr. v. INIadaiíász crwiibnt 

 nur die dem ung. Nat. ;\Iuseum geschenksweise 

 zugekommenen Exemplare und fand es nicht 

 beachtensweii, auf jene Daten hinzuweisen, 

 welche bezüglich des Vorkommens und Brütens 

 dieser Art, in den letzten Jahrgängen d. «Aquila » 

 erschienen sind. 



Ci/}>sehis mclhd L. Die auf diese Art bezüg- 

 lichen Litteratur-Angaben sind nur ganz allge- 

 mein berührt. Es wäre wohl am Platz gewesen, 

 Brusina's Verdienst hervorzuheben, der die Art 

 zuerst belegt hat. 



Deiidrocojiiis cissn (Pall.) Es ist nichts Neues, 

 diiss unsere in Laubwäldern lebenden grossen 

 Buntspechte unterseits weiss, jene von den 

 Nadelholzwäldern dagegen bräunlicher gefärbt 

 sind. 1896 zeigte ich Herrn Victor Piitter von 

 TscHusi — gelegentlich seines Besuches — 

 eine aus Ungarn zusammengebrachte Serie 

 meiner Sammlung, in welcher von der i'orm 

 cj.s-.srt bis podzami alle Übergänge zu tìnden 

 sind. Eichtigmuss die Form trinar: Drinìroro- 

 pus major rissa (Pall Ì aufgeführt werden. So 

 steht sie auch in n Nomenciator Av. Eegn. Hung. » 

 (1898). 



DrndniniiHis ìilfimìì Sh. \- Dress. Als Sul)- 

 sjJecies von /(■»/■(<//<(//i.s ist sie trinar: Dcmlrn- 

 copus InicdiKihis lilfiinli Sh. & Dkess. zu be- 

 nennen. 



Ciieii Iinpcrborciis iPall.) Dass Dr. v. Mada- 

 R.ÁSZ i. J. 1893 unter Wildgänsen zwei weisse 

 Exemplare sah, scheint mir nicht genug begi-ün- 

 det zu sein, um diese Art in die Landesfauna 

 aufnehmen zu können. Es kann dies nur auf 

 Grund eines sicher bestimmten Belegexemplares 

 geschehen. Warum teilte er seine Beobachtung 

 nicht schon vor sechs Jahren mit ? 



Marmonetta angustirostris (Ménétr.) Eich- 

 tiger ist der Artsname Diarmornta (Temm.), weil 

 sie ja von Ménétries (Cat. raison. 1832. p. 52.) 

 bloss erwähnt, jedoch nicht kenntlich beschrie- 

 ben wird, seine Bezeichnung daher nur ein 

 (I nomen nudum» ist. 



■Lariis uffiii'is Eeinh. (nicht Beinen !) Dr. von 

 MADAR.ÁSZ bestimmte endlich heuer zwei, seit 

 Jahren im ung. Nat. Museum stehende Luriis 

 fuscus (eine vom J. 1847, die andere von J. 1875) 

 als affxms. Wie bekannt ist Letztere die östliche 

 Form von fuscus, welche von der Dwina ost- 

 wärts die typische Form vertritt; muss daher 

 trinar: Larus fuscus affi ni s Eeinh. benannt 

 werden. Ob die beiden ungarischen Exemplare 



