32 i 



tétben valami akadályt még gondolni sem lehe- 

 tett, ezt kizárta már a jelleme is. 



De ha csakugyan ez az eset lett volna, dr. 

 Madarász GviLÁnak még akkor is a legszebb 

 alkalma lett volna magát az o »professiona- 

 tus ornühologiai finom-megkülönböztetéseiveU 

 kUüntetin ahhan a müvében, melynek czime : 

 «Magyarázó a második Nemzetközi Ornithologiai 

 Congressus alkalmával Budapesten i'endezett 

 Magyarországi Madarak kiállításához , a ma- 

 gyar kiállitási Bizottság megbízásából össze- 

 áUíloüa dr. Madakász Gyula»; ezt dr. Madarász 

 annyival inkább tehette volna, mert az ő «Ma- 

 gyarázó» -ja 1891 aprii 22-ikén, tehát az «Aves 

 Hungariíe» elölt, — melynek Praefatió-ja csak 

 május 10-dikéröl (1891) van keltezve, — je- 

 lent meg. 



Dr. Mad-urász GviLÁnak e tekintetben feltét- 

 lenül szabad keze volt, s mégis müvében, a 

 Nomenklatura és faji megkülönböztetések tel- 

 jesen egj'bevágók az «Aves Hungarise»-ban le- 

 vőkkel és így teljesen elesik az a joga, hogj' 

 a zoologia körül nagy érdemeket szerzett kuta- 

 tónak, a megboldogult Frivaldszky jÁNosnak 

 emlékét és tudományos hírnevét bolygathassa. 



Továbbá el volt határozva, hogj^ mindazok a 

 fajok, a melyek Horvátország területén előfor- 

 dulnak és nyilvános gyüjteménj-ekben bizonyító 

 példányokkal vannak képviselve, de Magyar- 

 országon bizongíló pélilányokkal iyazolhalólag, 

 még nem tahillallak, az ilyen fajok ne vétes- 

 senek fel, hanem ezeknek a kiállítása és felso- 

 rolása Brusina Spieidion tanárra, illetőleg a 

 zágrábi országos múzeumra bízassék ; a mi úgy 

 is történt. Ha tehát most dr. Madarász Gyula 

 a hoiTát fajokat mint Magyarországra nézve 

 újakat mutatja be s ezt a Frivaldszky- féle munka 

 hiányának tünteti fel, ez vagj^emlékezetbeli gyen- 

 geség, vagy pedig még annál is rosszabb valami. 

 Madarász GYULÁnak e tekintetben rendelkezé- 

 sére állottak a magyar tudományos Bizottság 

 összes aktái, sőt a mi több : ennek a Bizottság- 

 nak a határozataiba ö ü befolyt, még pedig 

 mint a jegyzőkönyv vezetője. 



Egyébiránt abban a helyzetben vagyunk, 

 hogy Frivaldszky János ornithologiai képessé- 

 gét illetőleg olyan tekintélyre hivatkozhatunk, 

 a melyet dr. Madarász GvuLÁnak is feltétlenül 

 respektálnia kell, s a mely így nyilatkozott: 

 «Nemkülönben (mint Frivaldszky Imre) Fri- 

 valdszky János lelkes természetbúvárunk is sok 

 szép és értékes adaüal gazdagüá a imzánkra 



irgend ein Hinderniss gar nicht denkbar ; dies 

 schloss sein Charakter aus. 



Doch selbst wenn es der Fall gewesen wäre, 

 hatte Dr. Julius v. Madarász die vollste Gele- 

 genheit, seiiie »professionell-oimithologischen 

 Feinheiten« in seinem. Opus geltend zu machen, 

 dessen Titel, wie folgt, lautet : «Erläuterungen 

 zu der aus Anlass des II. int. ornith. Congresses 

 zu Budapest veranstalteten Ausstellung der un- 

 garischen Vogelfauna, im Namen des ung. Aus- 

 steUungs-Comites zusammengestellt von Dr. Ju- 

 lius V. Madarász», und dass umsomehr, als diese 

 Erläuterungen am 22. April 1891, also vor den 

 «Aves Hungáriáé» erschienen, deren Vorwort 

 erst vom 10. Mai 1891 datiert ist. 



Dr. .Julius v. Madarász hatte absolut freie 

 Hand ; und trotzdem decken sich in seinem 

 Werke Nomenclatur und specifische Unterschei- 

 dung genau mit jenen der «Aves Hungáriáé», 

 somit entfällt auch vollkommen sein Recht an 

 dem Andenken und der wissenschaftlichen Re- 

 putation des verstorbenen, um die Zoologie hoch- 

 verdienten Forschers, Johann v. Frivaldszky zu 

 rütteln. 



Ferner wurde bestimmt, dass alle Species, 

 welche auf dem Gebiete Croatiens vorkommen 

 und als solche in öffentlichen Sammlungen be- 

 legt sind, falls sie nicht aueli auf dem Gebiete 

 Ungarns gefunden und belegt luurden, nicht 

 aufgenommen, werden sollen und deren Aus- 

 stellung und Enumeration dem Professor Spi- 

 RiDioN Brusina, bezw. dem Landesmuseum in 

 Zágráb überlassen bleiben möge, was auch ge- 

 schehen ist. Wenn also jetzt Dr. Julius v. Mada- 

 rász croatische Arten als für Ungarn neu auf- 

 weist und dies als Mangel der v. Frivaldszky'- 

 scben Arbeit darstellen will, so ist dies entweder 

 Gedächtnissschwäche oder noch etwas übleres. 

 Dr. Julius v. Madarász standen in dieser Bezie- 

 hung alle Acten des ungarischen wissenschaft- 

 lichen Comités zur Verfügung und noch mehr : 

 er hat an den Besddüssen dieses Comités teil- 

 genommen, und zwar als desseii Schriftführer. 



übrigens sind wir in der Lage hinsichtlich 

 der ornithologischen Befähigung .Johann v. Fri- 

 valdszky's eine Auctorität anzuführen, vor wel- 

 cher sich Dr. JuLns v. Madarász unbedingt 

 beugen muss, die da sagte: «Ebenso — (wie 

 EitEKicH V. Frivaldszky) — bereicherte Herr 

 Johann v. Frivaldzsky, unser eifriger Natur- 

 forscher, die ornilhologische Literatur mit vie- 



