343 



Ínséges, gj'érülő szárnyasainkon? mikéi)pen 

 mentsük meg azokat, melyek anyagi gyarapodá- 

 sunkat is előmozdítják s azokat is, melyek 

 habár számbavehető hasznot nem tesznek, de 

 nem is károsítanak, megjelenésükkel azoidian 

 kiválóan hozzájárulnak a természet szépségei- 

 nek öregbítéséhez, környezetünk megélénkítésé- 

 hez 8 irgalmat kérnek az érző ember szivétől ? 



Sok szó, sok beszéd s ugyanannyi tinta és 

 nyomdafesték folyt el már e tárgy érdekében 

 s nemcsak egyéni, hanem társulati működés is. 

 Habár tagadhatatlanul tisztázódik a helyzet, s az 

 állapotok javulnak, mert nemcsak a közönség, a 

 társadalom és államok kezdik belátni, hogy a 

 «szabad vásár», úgy, mint eddig, tovább nem 

 tarthat, mégis igen sok tenni valónk marad még 

 e téren. 



Törvények, törvényhatósági szabályrendele- 

 tek, helyhatósági intézkedések történtek, a tár- 

 sadalom mozgolódik. Nálunk is ritkul az ét- 

 lapokon az «apró madarak hagymával n ínycsik- 

 landozó czime s madárirtásokról — melyek 

 különben sem divatoztak hazánkban — hébe- 

 hóba hallhatunk csak. De azért a bibicztojást és 

 ennek színe alatt a sok sirály és más vízi madár 

 hasonló tojásait még mindig nagyszámban 

 fogyasztjuk ; a hasznos madarakat — bár 

 rejtve — némely helyen még most is üzletből 

 fogdossák, sőt külföldre szállítják. Csak néhány 

 éve, hogy a német konzulátus megkeresésére 

 a temesvári hatóság 200 db. útra kész fülemilét 

 foglalt le s Ei-dély bizonyos vidékein is fogdos- 

 sák e legszebb dalu madarainkat hasonló kivitel 

 ez óljából. 



A fenyőrigót nemcsak a felsővidéken, hanem 

 az ország egyéb helyein is még mindig ezernyi 

 ezret meghaladó számban fogják, nem számítva, 

 hogy e fogdosás közben egyéb madarak is, mint 

 csonttollú madár, vörösbegy, énekes rigó, boros 

 rigó, stb. bele akadnak a tőrökbe s a fenyő- 

 rigókkal egy csomóba kerülnek. A ki sok ilyen 

 «fenyves madár» csomót átvizsgált, az meggyő- 



Hollen wir unseren arg bedrängten, seltener wer- 

 denden Vögeln zu Hilfe kommen? wie sollen 

 wir diejenigen retten, welche unseren materiel- 

 len Wohlstand heben und auch diejenigen, die 

 zwar keinen mei-klichen Nutzen stiften, aber 

 uns auch nicht schädigen, durch ihr Erscheinen 

 hingegen mit beitragen die Schönheit der Natur 

 zu heben, unsere Umgebung zu beleben, und 

 zum Herzen des fühlenden Menschen um Schutz 

 flehen? 



Viel Worte und Gerede und ebensoviel Tinte 

 und Druckerschwärze wurde schon im Interesse 

 dieses Gegenstandes vergeudet, ebenso nicht 

 nur individuelles, sondern auch vereintes Wir- 

 ken. Obzwar sich die Lage entschieden klärt 

 und die Zustände sich bessern, da nicht nur 

 das Publicum, die Gesellschaft und Staaten be- 

 ginnen zur Einsicht zu kommen, dass es mit 

 dem «Frank und Frei» so, wie bisher, nicht 

 w^eiter gehen kann, bleibt uns auf diesem Ge- 

 biete doch noch viel zu thun übrig. Gesetze, 

 behördliche Verfügungen, Municipal- Verord- 

 nungen wurden getroffen, es regt sich die Ge- 

 sellschaft. Auch bei uns wird auf den Speise- 

 zetteln die gaumenkitzelnden Aufschrift «Klein- 

 vögel mit Zwiebel» immer seltener und von 

 Vogelvertilgungen, — welche übrigens in unse- 

 rem Vaterlande nicht übKch waren — hört man 

 nur mehr ab und zu etwas. Aber deshalb ver- 

 zehren wir Kiebitzeier und unter ihrem Vor- 

 wande ähnliche Eier vieler Möven und an- 

 derer Wasservögel noch immer in grosser 

 Menge; nützliche Vögel — obwohl nur im 

 Geheimen — werden an manchen Orten 

 auch heute noch geschäftsmässig gefangen, ja 

 selbst ins Ausland geliefert. Erst vor einigen 

 Jahren wurden von der Temesvárer Behörde 

 auf Ansuchen des deutschen Consulats 200 Stück 

 reisefertiger Nachtigallen mit Beschlag belegt 

 und auch in gewissen Gegenden Siebenbürgens 

 werden diese unsere besten Sänger zu ähnlichen 

 Exportzwecken gefangen. 



Wacholderdrosseln werden nicht nur in Ober- 

 ungarn, sondern auch in anderen Theileii des 

 Landes noch immer zu Tausenden gefangen, 

 abgerechnet davon, dass bei ihrem Fange auch 

 andere Vögel, wie Seidenschwänze, Eothkehl- 

 chen, Singdi-osseln, Weindrosseln, Misteldros- 

 seln, Schwarzamseln u. s. w. mit in die Fallen 

 gerathen und mit den Wacholderdrosseln in 

 ein Bündel wandern. Wer viele Bündel solcher 

 «Krammetsvögel» untersuchte, konnte sich da- 



