EgA'ilî legveszedelmesebb ellensége madara- 

 inknak a házi macska. Rendes váltókat tartva 

 nap-nap után bekószálja a környéket, kerteket, 

 mezőket s fosztogatja a fészkeket, sőt ügyes 

 fortélyoskodással az öreg madarakat is megejti. 

 A melyik macska reákapott a raadárhusra, az 

 többé nem igen, vagy csak szükségből egerész, 

 kószatermészetüvé válik s nem ragaszkodik a 

 házhoz. Mondják, hogy ha a macskák füleit tő- 

 ben elvágjuk, leszoktathatok a kóborlásról, mert 

 nem tűrik, hogy füleikbe a harmat és minden- 

 féle szemét behulljon, inkább otthon maradnak. 

 Erre nézve nincsen tapasztalatom. 



A inudarak közül, mint más madarak öldök- 

 lőit és fészkeinek, tojásainak, fiókáinak megron- 

 tóit, azokat sorolhatnám föl, melyeket az elő- 

 zőkben is többször emiitettem, általában tehát 

 mindazokat, melyek húst is esznek, kivéve a 

 tisztán halovőkct. 



Ezek ellen természetesen védekeznünk kell s 

 kártékonyságuk mértéke szerint rendesen vagy 

 allíalmilag pusztítani, tizedelni kell őket. 



Védekeznünk kell azonban az egyéb, 

 kosán, alkalmilag kárt tevők ellen is. így a gyü- 

 mölcsevőket, magevőket — melyek néha érzé- 

 kenyen bántják termesztményeinket, máskor 

 azonban sok hasznot tesznek — a szőlőkben, 

 gyümölcsösökben, kertekben, mezőn, erdőben 

 elég elriasztani, kereplőkkel, madárijesztőkkel, 

 vaklövésekkel megfélemlíteni. Kisebb vetésrész- 

 leteket (erdei vetést) legjobb tüskékkel, fenyő- 

 ágakkal vagy hálóval betakarni. A madárijesz- 

 tőket — ha sikert akarunk érni '■ — lehetőleg 

 sokszor mej,' kell változtatni, más és más pon- 

 tokra tenni, különben a madarak hamarosan 

 megszokják s nem félnek tőlök. 



A többi igazán kártékony, ragadozó madarat 

 nem elég riasztani, ezeket már igazán pusztí- 

 tani is kell, valamint pusztitandók a hasznos 

 madaraknak más állatosztályokból való ellen- 

 ségei is. 



Legsikeresebben a káros madarak és más ál- 

 latok ellen úgy járhatunk el, ha szaporodásukat 

 lehetőleg meggátoljuk, fészkeiket elrontjuk. 

 A káros ragadozó madarakat különösen úgy 



Aquila. VJ, 



Einer der gefährlichsten Feinde unserer Vö- 

 gel ist die Hauftkalzc. Regelmässige Wechsel 

 einhaltend, durchstreift sie Tag für Tag die 

 Umgebung, Gärten, Felder und plündert die 

 Nester, erlegt sogar durch geschickte Kniffe 

 selbst die alten Vögel. Diejenige Katze, die sich 

 einmal an Vogelfleisch gewöhnt, mausert ent- 

 weder gar nie mehr, oder nur nothdrungen, 

 schweift herum und bindet sich nicht mehr ans 

 Haus. Man sagt, dass den Katzen, wenn ihnen 

 die Ohren abgeschnitten werden, das Herum- 

 schweifen abgewöhnt werden kann, weil sie es 

 nicht leiden können, wenn ihnen Tau, oder 

 verschiedene Stoffe in die Ohren geraten und 

 lieber zu Hause bleiben. Diesbezüglich habe ich 

 keine Erfahrungen. 



Aus der Klasse der Vöfji'l könnte ich als 

 Eäuber der Vögel, als Zerstörer ihrer Nester, 

 Eier und Jungen diejenigen aufzählen, deren 

 ich im Vorhergehenden schon öfters ei'wähnte, 

 im Allgemeinen daher alle diejenigen, welche 

 auch Fleisch fressen, mit Ausnahme der aus- 

 schliesslich von Fischen sich ernährenden. 



Gegen diese müssen wir natürlich zu Felde 

 ziehen und müssen sie ihrer Schädlichkeit ent- 

 sprechend regelmässig oder gelegentlich vertil- 

 gen, vermindern. 



Abwehren müssen wir aber auch andere, die 

 zeitweise, oder gelegentlich Schädlichen. So 

 wird es genügen die Frucht- oder Körnerfres- 

 ser — die unsere Erzeugnisse oft empfindlich 

 schädigen, im übrigen aber viel Niit/iii stif- 

 ten — aus Wein-, Obstgärten, (i.-iih n. l-'cMci-ii 

 und Wäldern durch Klappern, \<)gtls(liiMi(lien 

 und Schreckschüsse zu verscheuchen. Kleinere 

 Saatflächen (Wald-Saaten") ist es am besten mit 

 Dornhecken, Fichtenzweigen oder Netzen zu 

 bedecken. Vogelscheuchen müssen — wenn man 

 durch sie etwas erreichen will — möglichst oft 

 gewechselt, auf andere Punkte gestellt werden, 

 weil sich die Vögel sonst daran gewöhnen und 

 sich vor ihnen nicht mehr fürchten. 



Die übrigen w'irklich Schädlichen, die liauli- 

 vögel ist es nicht genug zu versclieuchen, diese 

 müssen wirklich vertilgt werden, ebenso sind 

 auch zu vertilgen die aus anderen Tierklassen 

 stammenden, die nützlichen Vögel gefährden- 

 den Feinde. 



Am zweckmässigsten schreiten wir gegen an- 

 dere schädliche Tiere und Vögel vor, wenn wir 

 ihrer Vermehrung möglichst steuern, ihre Nester 

 zerstören. Besonders die schädlichen Eaubvö- 

 47 



