362 



fogjuk megapasztani, ha fészkeiket felkeresve, a 

 tojásain ülő tojót ellőjük. A fészkelés idején ki- 

 Tül azután vadászva járunk utánuk, barjoly- 

 ìaiììi/hóbaìì, (logìaon/hóbnìi lesünk reájuk, e 

 mellett azonban fogókészüléb'kkel, esetleg mér- 

 gezéssel is ellenük dolgozunk. 



Bagolykuiiyhó. A ragadozó madaraknak, var- 

 jaknak azt a tulajdonságát, hogy a buhú iránt 

 ellenszenvvel viseltetnek, megtámadják, i-eája 

 csapnak, a vadászok már régtől kihasználják. 

 A buhúval való vadászat rövid foglalatja a kö- 

 vetkező : Kiválasztunk valami szabad, nyílt tér- 

 séget, erdei tisztást, honnét messze kilátás esik 

 s a hol a ragadozó madarak gyakrabban meg- 

 fordulnak. Itt a földben kényelmes gödröt ása- 

 tunk s azt csalittetővel úgy födjük be, hogy csak 

 lejáró maradjon, melynek nyilasát rőzsével 

 könnyen elzárhatjuk. A tetőzet elejét kissé fel 

 keU támasztani, hogy elég széles rés maradjon 

 a lövésre. A puskarés előtt — mely lehetőleg 

 észak felé forduljon — 20 — 25 lépésnyire helül 

 üres, csöves czölöpöt verünk le úgy, hogj' a föld- 

 ből kiálló rész P/2 méternyi magas legyen. Ebbe 

 egy T alakú faállást helyezünk, melyre a buhút 

 ültetjük. A keresztfát báránj'bőrrel boríthatjuk, 

 hogy a bagoly erősebben megkapaszkodhassék. 

 A buhú jobb lábára bőrhurok kerül; ennek vé- 

 gére fémkarika, melyre erős zsineget erősítünk 

 s azt — miután a buhút kiültettük — a T alakú 

 állófán levő fémkarikákon áthúzva, beszolgál- 

 tatjuk a kunyhóba. Ezzel a zsineggel szabályoz- 

 hatjuk a buhiit. 



Nem messze, pár méternyire tőle, 2 — 3 na- 

 gyobb elszáradt fát ásatunk a földbe s koroná- 

 jukat annyira megritkítjuk, hogy csak néhány 

 oldalág maradjon rajtuk, hogy a mutatkozó ra- 

 gadozó madarak reájuk esetleg felkaphassanak, 

 leereszkedhessenek. Legjobb buhúzásra való idő 

 az ősz és tavasz, s a napszakaszban: délelőtt 

 7 — 10 óra és délután 3 — 5 óra. Kissé szeles, 

 nem igen meleg időjárásban nagyobb sikert ér- 

 hetünk, mint meleg, szélcsendes időben. A főré- 

 sen kívül még a tetőzet oldalain, közepén is 

 hagyhatunk kisebb nyílásokat, hogj^ több irányba 

 lőhessünk. A buhú az érkező ragadozót szár- 

 nyait emelgetve, nyugtalanul mozogva, fejét 

 forgatva »jelzi«, sőt ha nagyobb sas közeleg fe- 



gel können dadurch vermindert worden, dass 

 mau ihre Nester aufsucht und das brütende 

 Weibchen erlegt. Ausser der Brutzeit machen 

 wir Jagd auf sie und lauem ihnen in Utiu- und 

 Liiilcrhúlti'ii auf, nebstbei aber wirken wir mit 

 Fallen, gelegenthch auch mit Gift gegen sie. 



Uhuhütte. Die Eigejitümlichkeit der Raub- 

 vögel und Ki'ähen, dass dieselben gegen den Uhu 

 Abneigung hegen, ihn angreifen, auf ihn stossen, 

 benützten die Jäger schon von Alters her. Die 

 Jagd mit dem Uhu ist im kurzen folgende : Man 

 wählt ein freies, offenes Terrain, irgend eine 

 Blosse im Walde, die eine weite Ausschau er- 

 möglicht und wo Eaubvögel am meisten vorzu- 

 kommen pflegen. Hier wird in der Erde eine 

 geräumige Grube gegraben und mit Strauch- 

 werk überdeckt, so dass nur ein Abstieg frei 

 bleibt, dessen Öffnung mit Reiser leicht ver- 

 schlossen werden kann. Nach vorne muss das 

 Dach etwas gelüftet sein, damit eine genügend 

 breite Schiessscharte entstehe. 20 — 25 Schritte 

 vor der Schiessscharte — die wo möglich gegen 

 Norden gewendet sein soll — wird ein hohler 

 Pfahl eingerammt, der IV2 m aus der Erde her- 

 vorragt. In diesen wird ein T förmiges Gerüst 

 von Holz gesteckt, als Sitz für den Uhu. Die 

 Querstange kann mit Schafleder überzogen wer- 

 den, damit sich die Eule daran besser anklam- 

 mern könne. An den rechten Fuss des Uhu 

 kommt eine Schlinge aus Leder, an deren Ende 

 ein Metallring, an welchem eine feste Schnm- 

 geknüpft ist, die — nachdem der Uhu ausge- 

 setzt wurde — durch die MetaUringe des T för- 

 migen Gerüstes gezogen zur Hütte hinführt. 

 Mittelst dieser Schnur kann der Uhu dirigirt 

 werden. 



Nicht weit davon, in der Entfernung von eini- 

 gen Metern, können 2 — 3 dürre Bäume aufge- 

 stellt werden, deren Ki-one so sehr gelichtet 

 wird, dass nur einige Seitenäste daran bleiben, 

 damit sich möglicherweise die etwa ankommen- 

 den Eaubvögel darauf niederlassen können. Die 

 geeignetste Zeit zur Jagd mit dem Uhu ist der 

 Herbst und der Frühling, die geeignetste Ta- 

 geszeit : vormittags von 7 — 10, nachmittags um 

 3 — 5 Uhr. Bei etwas windigem, nicht sehr war- 

 men Wetter ist mehr Erfolg zu ei-warten, als 

 bei warmer, windstiller Witterung. Ausser der 

 Hauptschiessscharte können an den Seiten und 

 I in der Mitte des Daches auch kleinere Öffnun- 

 gen gelassen werden, um nach mehr Eichtun- 

 gen scbiessen zu können. Der Uhu »zeigt» die 



