mint, pedig Herm.\n Ottó iuditványát helyeslés- 

 sel fogadja el. 



:i5. Elnök úr indítványozza, hogy a záróülés 

 jegyzőkönyve — minthogy már nem mutatható 

 be — hitelesítés és aláíratás végett küldessék 

 meg neki. 



A gyűlés elfogadja. 



30. Elnök Herman Ottó úrnak adja a szót. 



Heejian Ottó úr hangsúlyozza, hogy a gyű- 

 lés tudoraányos része el van intézve ; szívből 

 fakadó köszönetét akarja még kifejezni mind- 

 azoknak, a kik az összejövetel létrehozásában 

 segítségére voltak, mindenek előtt pedig barát- 

 jának, a bécsi CS. és k. udvari múzeum őrének, 

 dr. Liburnaui Lorenz LAJOs-nak, kivel vállvetve 

 minden kitelhetőt megtéve, nevét vetette latba, 

 hogy a tudománynak, bárha csak csekély szolgá- 

 latot is tehessen. «Köszönetet mondunk — foly- 

 tatá — a megjelenteknek, bogy hívó szavunkat 

 követve, eljöttek. Köszönetet mondunk a bosz- 

 niai kormánynak azért a messzemenő előzé- 

 kenységért-, mely mindnyájunknak feledhetet- 

 lenné tette ezt a gyűlést.» 



Említi továbbá, hogy az ornitbologiáért alig 

 tett annyit egy kormány is, mint a magyar, a mi 

 által lehetségessé vált a mezőgazdaság követel- 

 ményeinek is eleget tenni és a tudománynak 

 híveket, ifjú erőket nevelni, a mi nem kicsibe 

 veendő dolog, a mennyiben a régi generátiót az 

 újnak legalább is pótolnia kell. 



Kállat Benjamin államférfiúi belátása lehet- 

 ségessé tette, hogy a három hálózat az egységes 

 eljárás következtében szorosabban csatlakozott 

 egymáshoz. 



Annak a reményének ad kifejezést, hogy Hor- 

 vátország, melyet itt Brusina Spiridion úr kép- 

 visel, szintén hozzá fog járulni, s hogy a magas 

 osztrák kormány is indíttatva fogja magát érezni 

 több támogatást nyújtani. A nagyobb segély ki- 

 eszközlése azonban csak másodsorban függ a 

 kéréstől; a legerciliiK ii\ imMi kérelem mindiga 

 lankadatlan, fáradhatatlan tevékenység, és az 

 ebből következő eredmény ; ez ugyan személyes 

 áldozatokat is jelent, a melyek elől azonban a 

 komoly férfiú nem fog visszariadni. Ez különben 

 mindenütt így van. 



Szóló kijelenti, hogy a jövőben is javaerejét 

 annat fogja szentelni, hogy új területeket von- 



vou Dr. fjUDWKi Lorenz v. Lilnirnau wie di'U- 

 jenigeji von Otto Heriun mit Acclamation an. 



35. Vorsitzender schlägt vor, dass das Proto- 

 coll der Schlusssitzung, da es nicht mehr vor- 

 gelegt werden könne, behufs Authenticirung 

 und Unterschrift ihm zugesendet werden möge. 



Wird angenommen. 



36. Vorsitzender ertheilt Herrn Otto Heriun 

 das Schlusswort. 



Herr Otto Herman betont, dass das wissen- 

 schaftliche Programm erledigt, sei : es dränge 

 ihn aber Allen, die am Werke mitgethan, sei- 

 nen wärmsten Dank auszusprechen, vor Allem 

 aber, seinem Freunde, Herrn k. u. k. Gustos am 

 Hofmuseum in Wien, Dr. Ludwig Lorenz von 

 Liburnau, mit dem er Schulter an Schulter den 

 Namen, sein Bestes, einsetzte um der Wissen- 

 schaft einen, wenn auch bescheidenen, Dienst 

 leisten zu können. «Wir danken den Erschiene- 

 nen — setzte er fort — dass Sie unserem Rufe 

 gefolgt sind. Wir danken der hohen Landes- 

 verwaltung für ihr weitgehendes Entgegenkom- 

 men, welches in unser aller Erinnerung unver- 

 gessen bleiben wird.» 



Er führt aus, dass Ungarns Eegierung für die 

 Ornithologie so viel gethan hat, wie kaum eine 

 Andere ; dass es dadurch ermöglicht wird, ausser 

 der Wissenschaft auch den Anforderungen des 

 praktischen Lebens, besonders der Landwii-th- 

 schaft i^( reiht zii werden und ausserdem dem 

 Wissrnszwcioo Jünger zu erziehen, was nicht 

 zu uutL:rscliätzen ist, weil die vergehende alte 

 Generation durch die neue zum mindesten er- 

 setzt werden muss. 



Durch die staatsmännische Einsicht Benjamin 

 V. Kállay's sei es ermöglicht worden, dass die 

 drei bestehenden Beoliachtungsnetze durch Ein- 

 heit im Verfahren enger verknüpft wurden. 



Er spricht die Hoffnung aus, dass Croatien, 

 hier durch Prof. Bbusina Spiridion repräsentirt, 

 beitreten werde und dass sich auch die hohe 

 Regierung Oesterreichs bewogen finden wird, 

 grössere Mittel zu bewilligen. Die Erwirkung 

 grösserer Mittel hänge aber nur in zweiter Reihe 

 vom Bitten ab ; die erfolgreichste Bitte ist 

 immer die unverdrossene, rege Thätigkeit, und 

 das derselben entspringende Resultat ; das be- 

 deutet freilich auch persönliche Opfer, vor 

 denen aber der ernste Mann nicht zurück- 

 schrecken darf. Dies gielt im Allgemeinen. 



Redner erklärt auch in Zukunft sein Bestes 

 einzusetzen, neue Gebiete einbeziehen und dem 



