24: CSÓRGEY TITUSZ 



nagy munkája Beehm világliirü „Az állatok világa" három madárkötetének 

 magyarra fordítása és átdolgozása volt, melyre három év megfeszített 

 szorgalmát áldozta, hogy a madárvilág egyetemét vihesse a müveit magyar 

 közönség elé. Nagy nehézségekkel kellett megküzdenie, szerénységéhen 

 szinte visszariadt az akadályoktól, melyet madártani műnyelvünk kiforrat- 

 lan volta, különösen pedig a külföldi madárfajok elnevezése álKtott eléje. 

 Ámde kiváló nyelvérzéke, csalhatatlan magyar ösztöne ezen is átsegítette 

 s nem csak nyelvileg alkotott kitűnőt, hanem egyebeken kivül a sziszte- 

 matika terén szükségesnek talált módosításaival a mü tudományos értékét 

 is növelte. 



Az intézetünk élén töltött néhány év alatt kifejtett munkásságából 

 két müve emelkedik ki. Egyik a Nomenclator Avium Regni Hungáriáé, 

 a magyar birodalom madarainak uj jegyzéke az Aquila 1918-iki évfolya- 

 mában. Bátor kézzel nyúl bele abba a káoszba, amelybe tudományos 

 nomenklatúránk a prioritás elvének részint negligálása, részint tulhajtása 

 folytán újból visszaesni készül. Jókor megérezve, hogy a prioritáshoz való 

 szélsőséges ragaszkodásnak oly abszurd eredményei, mint a Coccothraustes 

 coccothraustes coccothraustes, Turtur turtur ttirtur stb. elnevezések tudo- 

 mányszakunknak komolyságát is veszélyeztetik a laikus közönség előtt, 

 anélkül, hogy az elnevezés tulajdonképeni és főcéljának^ a jellemzőségnek 

 legkevésbbé is megfelelnének, csatlakozott Apstein tanárnak 1915-ben kelt 

 ama módosításához, amelyben az elsőbbség bizonyos tágítását ajánlva, 

 felállította a „nomina conservanda", azaz a meggyökerezett használat 

 alapján megtartandó nevek sorozatát. A célszerűséget és közérthetőséget 

 téve a mindenáron való tudományosság vagy annak látszata helyébe, az 

 uj névjegyzékben legalább reánk magyarokra nézve, remélhetőleg évtize- 

 dekre rendezte a nevek kérdését, amelyet mindenkor is nem célnak, 

 hanem csak eszköznek tekintett. 



Második, itt említendő müve az Aquila XXVIII. kötetében közre- 

 adott „Törvény- vagy rendelettervezet honi madaraink védelméről". Ebben 

 az 1901-ben kiadott hasonló célú rendelet azóta tapasztalt hiányain 

 segítendő, többi közt azt a fontos újítást javasolja, hogy a rendeletben 

 a védendő fajok hosszú jegyzéke helyett — amelyen a laikus hatósági 

 közegek el nem igazodnak — az ' a néhány közismert faj legyen csak 

 felsorolva, amely károssága miatt vagy korlátlanul, vagy bizonyos meg- 

 szorítással pusztítható. 



Külön fejezetet érdemelne állatvédelmünk terén kifejtett munkás- 

 sága, melyben a madárvédelem gyakorlását állította, az egyetemes 

 állatvédelem s ezzel tulajdonképen az emberi lélek nemesítése révén az 

 embervédelem szolgálatába. Ebbeli érdemeinek méltatására más fórum 

 lesz hivatva. 



De meg kell emlékeznünk praeparátori művészetéről is, melyről a 



