58 Dr. NAGY JENŐ 



éjjel csengett az érces gi-gá és li-lik. A hangjukról Ítélve igen kevés a 

 mély ga-ga-gá-zó ferus^ a többi azután fahalis és albifrons. Ez utóbbi 

 számát kb. 40%-ra becsülöm a fabalisok 60%-ával szemben. A korom- 

 sötét éjjel egy a nádkunyhó felett áthúzó csapatból kilőtt példány is 

 Änser albifrons volt. Persze nemcsak ez az egy csapat húzott át a kunyhó 

 felett, hanem még sok más 100, de rendszerint magasan. Éjfél után már 

 inkább a Duna felé húztak az Otses felől. 



Sturnusok nagy csapatokban hálnak a nádban. Hajnalban kacsa s 

 liba ahg húzott; csak napfelkölte után húztak a libák jobban, természe- 

 tesen magasan. Láttam azonban 10 kisebb Numeniust, valószínűleg phaeo- 

 pust. Hirundo már nincs. Motacilla alba 20 — 30-as csapatokban a tó 

 szélén. Egy Circus macrourus cf is átszállt a nádasok felett. Délután 

 10 — 12 Ardea cinerea. 



Az Intaőától a Rasova és Viselja erek összefolyásánál levő 

 K v i 1 o V o telepre mentem. Pár nyomorúságos viskó és halászkunyhóból 

 állt az egész. Körülte helyenként művelt földek, kukorica, helyenként 

 füzes bokros legelök, sasos, kakás, legázolt rétek s kissé feljebb északra 

 egy kiszáradó félben levő nádnélküli sekély hosszú tócsa, ahol mindig 

 a legtöbb madarat találtam. 



Itt voltam a tanuja október 17-én d. u. az Asio accipitrinus-ok érke- 

 zésének. Kb. 40 drb. ereszkedett alá roppant magasságból, bakcsóra 

 emlékeztető rekedt kiáltásokkal. Kányamódra keringve egyenként szálltak alá, 

 s a tó vize felett mindenütt csak baglyot lehetett látni. Eközben játékosan 

 csapkodtak az arra kerülő Circus-okra és Ardea cinereak-ra, mely utóbbiak 

 ijedt károgással tértek ki, a könnyűszárnyú baglyok elől. A leszállt baglyok 

 szép csendesen leültek az Euphorbias rét bozótjába. Ugyanekkor egy 

 80 — 100 főnyi Vanellus csoport is érkezett észak felől, köztük volt 3 kis 

 madár, amiket Sturmisoknak ismertem fel. A sekély tó szélén több nagy 

 csapat Totanus és Tringa species, leginkább Pavoncella-k és Tringa alpina. 



Alkonyatkor, jó későn, tömegesen húztak a libák s kacsák a tóhoz. 

 Itt már több volt az Anser fabalis, sőt az egyik elejtett példány Anser 

 neglectus volt, ha nem is teljesen typikus. Jött még alkonyatkor Numenius 

 arquatus is. Az Asio accipitrinusok még sötétben is csapkodtak a szürke 

 gémekre a tó felett, sőt pár darab rám is csapkodott, oly közelségben, hogy 

 majd leverték a sapkámat. Ez este, már jó sötétben egy nagy csapat Anas 

 penelope is jött a tóhoz. 



Másnap hajnalban a tó szélén egy alacsony fűzbokorba belebújva 

 figyeltem a madárvilágot. Pavoncella, Tringák, pár Numenius arquatus, 

 Vanellus, Anas boschas és querpuedula, sok Anser fabalis és albifrons; 

 6 — 8 Larus ridibundus volt látható. 



Egy magános árva Ciconia nigra, leshelyemen észre nem vett, s 

 egyenesen puskám elé került. Gyomrában föld, növényi részek, kevés hal- 



